7 6 FAUNA OCH FLORA 



lika omständigheter ha kräfvan och förmagen fulla af enbär 

 eller ej. — En annan förklaringsgrund har ock blifvit fram- 

 stäld, nämligen att dimman eller töcknet ensamt framkallade 

 ifrågavarande vilsekommenhet och dåsighet. Huru dessa under- 

 ligheter än må uppkomma, äro de specifika för tjädertuppen i 

 motsats mot andra foglar. 



Att tjädertuppen under fortplantningstiden har ögonblick 

 af ekstatiskt tillstånd bevisas af hans sinnesfrånvaro under 

 sisningen (på spelet). Hos en och annan tupp öfvergår detta 

 tillstånd till fortfarande öfverretning eller kollrighet, man kunde 

 säga förryckthet», etc. 



Härpå anför förf. utländska exempel från Tysken Wurm 

 och Brehm. Men är det sannerligen gå öfver ån efter vatten, 

 då vi härom äga klassiska rön i våra vördade Kongl. Svenska 

 Vetenskaps Akademis Handlingar! Så berättar »Lieutenant» 

 E. G. Adlerberg här för år 1787: Ndgra Rön och Anmärk- 

 ningar om TJäder-fogeln. sd i des vilda som tama tilstdnd. 

 bland annat: >År 1778 bar en af mina Bönder vid Djurö til 

 mig en lefvande Tjäder-höna, den han tagit med blotta hän- 

 derna på et besynnerligt sätt. Han hade funnit hönan lig- 

 gande på marken, uti den ställning hon vanligt antager, då 

 hon låter trampa sig, och hörde henne gifva samma läte, hvar- 

 med desse foglar pläga kalla älskaren til parning. Hon var 

 så aldeles intagen af dessa känslor, at hon lät taga sig och 

 tycktes knapt gifva ackt på sin fara, förr än hon var gripen» 

 . . . . >T Majo följande år fick jag åter en lefvande aldeles 

 oskadd Tjäderhöna, tagen på samma sätt och i samma ställ- 

 ning. Jag kan icke underlåta at anmärka detta såsom någon 

 besynnerligt, och jag kan icke upgifva någon annan orsak 

 därtil, at en så skygg och varsam fogel, hvilken annars icke 

 låter af den varsammaste Jägare öfverraska sig, kunnat utan 

 svårighet tagas med blotta händer, än den, at, sedan negdens 

 tuppar blifvit bortskutne, behofvet af parning öfverväldigat alla 

 öfriga känslor. Det är bekant, at Tjäder-hönan i detta tilstånd 

 äfven emottager Orrens tjenstfärdighet, af hvilken blandning 

 de så kallade Racklehannar tilkomma. Bägge dessa så fån- 



