ABNORMITETER I TJÄDERTUPPENS BETEENDE 79 



sedan använde och betydligt förlängde och fördjupade. Detta 

 hände aldrig med en af mig förut i flere år innehafd tjäder. 

 Genom den omständigheten, att vi sågo honom äta af kapri- 

 folen, har jag kommit att närmare fundera öfver hithörande 

 frågor och allt mer börjat misstro »enbärsteorien», men äfven 

 ledd af "en annan erfarenhet, i korthet följande. På 1890-talet 

 lyckades jag nämligen få köpa en tjädertupp och först långt 

 efteråt kom jag öfver en maka, som genom en så naturlig 

 utfodring som möjligt och tillräckligt utrymme ändtligen brin- 

 gade det därhän, att hon lade ägg. På höstsidan något år 

 skulle inhägnaden rengöras, nya tallruskor inläggas, etc, hvar- 

 för jag kom på den olyckliga idén, för att ej oroa dem, att 

 flytta öfver paret i den utrymda ufburen, ufven efter vanlig- 

 heten på sin påle utanför. För att gifva nödig skugga åt 

 denne och för prydlighet, hade rundt buren planterats några 

 Hundrofvor (Bryonia atöaj, och tänkte ej alls detta vara före- 

 nadt med någon risk att insläppa tjädrarna där, ehuru hela 

 golfvet var täckt med nedfallna mogna och kartiga bär, då jag 

 aldrig sett någon uppgift härom i den af mig ifrigt studerade 

 floristiska litteraturen — hela växten emellertid giftig! Följande 

 dag var också tuppen till stor sorg död, hönan däremot kry. — 

 Att enbären skulle ha denna dufna och slöa verkan på 

 tjädern, förefaller nämligen högst egendomligt, då ju enbär 

 utgör vinterföda för flere af våra fåglar, så t. ex. har jag sett 

 orrar, som haft kräfvan full af sådana, men aldrig har sports, 

 att orren blifvit befunnen med omskrifna egendomlighet i upp- 

 trädande som tjädern? För öfrigt skulle det vara intressant 

 att veta af hvem och hvar denna uppgift finnes omtalad. Ty 

 icke nämner Nilsson den i sina tre upplagor af Skand. Fauna, 

 Lund 1824, 1835, 1858, ej heller i Illuminerade Figurer häraf, 

 Lund 1832, och han uttalar öfverhufvud ingen förklaring här- 

 öfver. Sundevall i Svenska Foglarna 1856 säger ej heller 

 någonting härom. Tidskrift för jägare och naturforskare 1832 

 — 34, som för öfrigt omtalar en mängd dylika anekdoter i 1. 

 och 2. årg. (i 3.) och sista omtalas tjädern endast på ett ställe; berör 

 ej enbärsruset; och likaså Holmgren i Handbok i zoologi 1867 



