ABNORMITETER I TJÄDERTUPPENS BETEENDE 81 



1867, som är utförlig i de biologiska uppgifterna, nämner intet 

 om enbärsfrågan. 



Men h vilka verkningar ha då enbären på organismen? 



Gamle Darelius: Socken Apothek och ndgre Hus- Kurer, 

 2:dra uppl. 1771, säger: »Enbärsmos drifwer swett, urin och 

 är godt vvid många tilfällen»! Palmberg: Serta Florea Sve- 

 cana eller Swenske Örtekrants 1684 och Månson, Rydaholm, 

 Örta-Book, 1654, äro synnerligen uttömmande, och det är för- 

 vånadsvärdt så många »dygder», som tillskrifvas enebären, men 

 får jag bedja citera en annan förf., som berör deras verkningar 

 på fåglarna. Kalm, P., säger i en Akad. disp. Beskrifning 

 öfwer Eenens Egenskaper respond. M. Forslin, Åbo jjjo i 2 

 delar. På sida (18) läses: »Eenbären tjena til föda för flera 

 slags foglar, såsom Orrar, Tjädrar, Krams-foglar, Trastar 

 Swenska Papegojan .(Tallbiten) m. f. hwilka gerna och med 

 nytta äta dem. Monn icke wisza skogs-foglars kött är behage- 

 ligare och hälsosammare endast derföre, at de lefwa mast af 

 Eenbär. Man wet ju at Krams foglars kött är långt behage- 

 ligare om Hösten, då de äta Eenbär än om Sommaren, då de 

 förtära insecter. Sw. Wett. Handl. 1750 p. 104, 1751 p. 133, 136. 

 och 1757 p. 142». -- Slutligen i Nordisk Familjebok i 2:a uppl. 

 (i första är innehållet här rent botan.) får man vara prof. G. 

 Lagerheim tacksam för att han återupplifvat det gamla intresset 

 för våra inhemska växters nytta, och anför där äfven deras 

 forna och nu till stor del obehöfliga användning och som häri- 

 genom nästan alldeles råkat i glömska. »Enbären äro sedan 

 gammalt kända såsom exciterande medel (vanligen åsyftas med 

 excitantia företrädesvis sådana medel som bringa hjärnan och 

 ofta därjämte andnings- och cirkulationsorganen i lifligare 

 verksamhet, etc ) och hvilka verka urin- och svettdrifvande.» 

 (Kurs af mig.) Sålunda alldeles motsatta de verkningar som 

 skulle uppkommit, om tjädern vore *lifvad» af enbären! Häri- 

 genom finner jag det blifvit visadt, att enbärens förmodade om- 

 skrifna inverkan på tjädern vid närmare skärskådande, så långt 

 ifrån att förklara detta beteende hos honom, tvärtom strider häre- 

 mot och lämnar problemet fullständigt olöst. Enligt Nord. Familje- 



Fauna och Flora 1918. Haft. 2. isino 6 



