Smärre meddelanden. 



Egendomligt uppträdande af varg. 



Härmed ber jag att få meddela en liten varghistoria, som 

 kanske kunde intressera. 



D. 12 dec. vid i-tiden på dagen l /% km. öster om kronojägare- 

 bostället Norden inom Jockmocks socken (7 mil NO Älfsbyn) hade 

 jag nöjet möta en varg på allmän väg. Jag kom körande och hade 

 en sorts »gråsupp» (liten, antagligen delvis tax) i mitt sällskap. Vargen 

 kom fram mot häst och hund, och den senares öde trodde jag var 

 afgjordt. I stället började varg och hund att springa framför hästen 

 som goda vänner. Hunden skällde ej, men nosade vargen nyfiket 

 »baki haserna». Härvid vände sig vargen upprepade gånger hastigt 

 om, men nöjde sig med att bara sticka ner nosen i hundens yfviga 

 päls. Komna något 1 oo-tal meter närmare gårdarna hoppade vargen 

 af vägen och stannade på 10 meters afstånd och åsåg vår förbi- 

 färd. Jag missbrukade härvid hans förtroende och saluterade honom 

 med en västficks-browning och rispade honom, sorgligt nog, under 

 buken. — På grund af rentraj försvårades hans spårning den dagen, 

 så att vi måste ringa. Mörkret hindrade fullföljandet häraf, men 

 följande dag befanns det, att han tillbringat några mörka timmar 

 cirka 1 km. från Norden i omedelbar närhet af 15 ä 20 renar. Vi 

 spårade honom, så länge den korta dagen räckte, och han befanns 

 härvid ha besökt tvänne renkadaver, bestående så godt som bara 

 af skinn och ben. Det har händt förut, att han besökt gårdar i 

 dessa trakter, bl. a. Risliden, och hållit till godo med ben, som man 

 kastat till honom. Men han har äfven dräpt en och annan ren, 

 dock endast i mån af behof, så lapparna äro ganska nöjda med 

 honom. 



En sak som jag särskildt fäste mig vid vid vårt sammanträf- 

 fande var hans, om jag så må säga, valpaktiga sätt att springa. 

 Han »skuttade», och bakkroppen kom alltid så högt i vädret. 



Flere vargar hafva under förjulsvintern varit synliga ovanligt 

 långt ned. Sålunda har en skjutits i närheten af Långträsks järn- 

 vägsstation och en vid Riddarkällan, beläget vid Pite älf cirka 2 

 mil NV Älvsbyn. — Skogsrenarna kommo tidigt nedöfver och äfven 

 fjällrenarna, som i år äro ovanligt talrika inom östligaste delen af 

 lappmarken. Lapparna säga emellertid, att vargarna ej följt renarne. 

 Och vargarna kommo sannolikt tidigare och söderifrån. 



H. Lindhé. 



