Om djupfaunan i svenska insjöar ur djur- 

 geografisk synpunkt. 



Af 

 O. Lundblad. 



jåsom torde vara allmänt bekant, ha de syste- 

 Imatiska sjöundersökningarna och det djupare 

 ^inträngandet i de talrika problem, som sjöarna 

 lerbjuda, begynt först i ganska sen tid. 

 IDen moderna limnologien eller vetenskapen 

 lom sjöarna är af jämförelsevis ungt datum. 

 Under det att hafvet redan tidigt lockade till mer eller mindre 

 ingående studier både i ett och annat afseende och på så sätt 

 uppkomsten af en oceanografi förbereddes genom den veten- 

 skapliga sammanfattningen af de allmänna resultaten, förblefvo 

 sjöarna i det stora hela obeaktade ända till långt in på 1800- 

 talet. Såsom så ofta annars arbetade de olika forskarna i 

 naturvetenskapens skilda grenar till att börja med var och en 

 för sig. Först under senare hälften af 1800-talet kan i sam- 

 verkan med andra vetenskapsgrenar den moderna limnologien 

 sägas ha uppstått. Som dess främste grundläggare kan utan 

 tvifvel betraktas den år 1912 aflidne schweizaren F. A. Forel. 

 Forel var zoolog, men hade påbörjat en allsidig, ej endast 

 biologisk, utan äfven hydrografisk och geologisk undersökning 

 af sitt hemlands sjöar, först och främst Genévesjön, vid hvars 

 strand han var bosatt och åt hvars utforskande han ägnat 

 större delen af sitt lif. Redan 1869 utkom ett sammanfattande 

 arbete af honom öfver denna sjös djupfauna, och senare utgaf 



Fauna o. Flora 1918. Haft. 3. is; is 



