104 FAUNA OCH FLORA 



fauna och flora, och först vid periodens slut inkommo nya 

 växter och djur, därvid begagnande sig af olika invandringsvägar. 

 Som bekant har vårt land flera gånger varit öfversvämmadt 

 af stora massor af landis, ungefär som nu är fallet med Grön- 

 land och vissa andra områden. De olika istiderna hafva varit 

 åtskilda af tider med varmare klimat, interglacialperioder, då 

 isen bortsmält mer eller mindre fullständigt. Det är i detta 

 sammanhang onödigt, att vi uppehålla oss längre vid dessa 

 perioder af vår geologiska historia. Då sedan mot istidens 

 slut klimatet blef varmare, började den definitiva afsmältningen. 

 Den period, som nu närmast följer, kallas den senglaciala och 

 omfattar issjö- och Yoldiaperioderna. Under istiden hade landet 

 varit betydligt nedpressadt, som man antager på grund af 

 isens tyngd. När isen så började smälta undan, höjde sig 

 Sverige vågformigt alltefter som iskanten vek undan. Höjningen 

 har f. ö. ej varit jämn, utan olikartad. Vissa partier höjde sig 

 mera, andra mindre. En första följd af höjningen var, att 

 Skåne blef landfast med Danmark. Under den tid, då iskanten 

 flyttades öfver Småland, var Östersjön en af isen mot norr 

 uppdämd issjö. Passpunkten låg i Öresundstrakten. Det är 

 framför allt genom de Geer's och Munthe's undersökningar, 

 som gången af denna isrecession blifvit närmare bekant. Det 

 är ungefär 12 000 år sedan isen började afsmälta från Skåne. 

 Under den nu nämnda recessionen öfver Götaland från Skåne 

 till de medelsvenska moränerna och Salpausselkä i Finland 

 var Östersjön i början en issjö, som af Munthe benämnts den 

 första baltiska issjön. Dennas existens infaller under tidigare 

 delen af den afsmältningsperiod, som de Geer benämner den 

 gotiglaciala. Enligt de Geer skulle skedet hafva räckt i ungefär 

 3 000 år, hvarpå följde ett stillestånd i recessionen på 2 — 300 

 år, vid hvilket de nyssnämnda moränerna bildades. Under 

 senare delen af den gotiglaciala tiden inträdde en förändring. 

 När isen passerat Gotland, uppkom nämligen förbindelse åt 

 nordost med Hvita Hafvet öfver Onegatrakten. Härigenom blef 

 Östersjön ett inhaf, af Munthe benämndt Zanichelliahafvet, för- 

 modligen dock med utsötadt vatten till följd af den alltjämt fort- 



