OM DJUPFAUNAN I SVENSKA INSJÖAR 105 



gående afsmältningen. Nästa utvecklingsfas inledes med en 

 höjning af Onegasundet. Så småningom afbröts förbindelsele- 

 den fullständigt och den andra baltiska issjön uppstod, dock 

 med aflopp öfver det gamla sundet. Isbrämet hade nu tågat 

 vidare norrut och uppdämde efter hand den ena issjön efter 

 den andra på svenska fastlandet. Den största var Vätterissjön, 

 som -till att börja med omfattade blott södra delen af den nu- 

 varande Vättern jämte omgifvande bygd, men så småningom 

 växte och utvidgades mot norr. Denna issjö nådde ett högst 

 betydande djup och hade under olika faser af sin tillvaro flera 

 aflopp både åt söder, väster och öster. Sjön aftappades till 

 slut i andra baltiska issjön. 



Sedan isen ytterligare dragit sig tillbaka en bit, nämligen 

 till nordspetsen af Billingen, kom Östersjön i förbindelse med 

 Västerhafvet. Detta berodde på, att mellersta Sverige vid denna 

 tid var så nedpressadt, att hafvet kunde bryta in. Vi ha häri- 

 genom kommit in i de Geer's finiglaciala tid eller den sista af- 

 smältningsperioden och det sista skedet af den s. k. senglaciala 

 tiden. Öfver Mellansverige uppstod ett bredt sund. Östersjöns 

 vatten blef salt och bildade det s. k. Yoldiahafvet. Troligen 

 var äfven i detta haf salthalten åtminstone i början ringa (för- 

 modligen dock större än i Zanichelliahafvet). Ett stöd härför 

 har man trott sig finna i, att den mussla, som gifvit hafvet 

 dess namn, Yoldia arctica, i Närkessundet ej nådde samma 

 storlek som i Västerhafvet. Beviskraften häraf synes dock 

 tvifvelaktig, ty arten lefver äfven i sina nutida hemtrakter, så- 

 som vid Spetsbergen, i ofta bräckt vatten, ända längst in i 

 fjordarna vid iskanten, utan att detta förhållande inverkar men- 

 ligt på storleken. 1 Huruvida Yoldiahafvet hade någon annan 

 förbindelse med världshafvet än den öfver Närkessundet synes 

 ej afgjordt, men Ramsay omnämner, att sannolikt sträckte sig 

 några grunda sund öfver Finland till Hvita Hafvet. 



Nästa period inledes åter med höjningar, både i väster, 



1 Åtminstone synes man kunna antaga, att den hastigt skeende klimatfor- 

 bättring, som nu inträdde, även bidrog till att reducera artens dimensioner. Också 

 veta vi nu, att Yoldia levat jämförelsevis kort tid österom de mellansvenska sunden. 



