IOÖ FAUNA OCH FLORA 



söder och öster; alla förefintliga sund afstängas, och så små- 

 ningom utbildas Ancylussjön. Namnet är uppkalladt efter en 

 liten sötvattenssnäcka, Ancylus fluviatilis, som på denna tid 

 lefde i Östersjön, hvilket bevisar, att vattnet då varit sött. 

 Numera förekommer icke snäckan där, men finnes däremot i 

 flera svenska vattendrag. Ancylussjön hade under olika tider 

 olika aflopp, först öfver Närke, sedan, allt efter som Mellan- 

 sverige höjdes, öfver norra Vättern och slutligen öfver Öresund. 

 Till att börja med var sjön i norr icke obetydligt större än den 

 nuvarande Östersjön, i söder däremot mindre. Munthe anser 

 till och med som ytterst sannolikt, att Gotland någon tid stått 

 i landfast förbindelse med Tyskland. 



Ancylussjön efterträddes af Litorinahafvet, därigenom att 

 en sänkning i Öresundstrakten öppnade förbindelsen med Nord- 

 sjön. Hafvet bröt sålunda in igen. Som bekant har Litorina- 

 hafvet sin namn af snäckan Litoriha litorea, som då lefde i 

 Östersjön ända upp i Bottniska viken vid Sundsvall. Nu däre- 

 mot går den ej längre än till sydvästligaste delen af Östersjön 

 i närheten af Rugen. 1 Östersjövattnets större salthalt under 

 Litorinatiden möjliggjorde dess framträngande så långt norrut. 

 Salthalten åter berodde enligt Munthe på, att tröskeln i Öre- 

 sund då låg cirka 5 meter lägre än nu och att landet omkring 

 Kattegatt låg lägre, varför ett friare tillträde af salt vatten kunde 

 äga rum. 



Efter Litorinasänkningen försiggick en höjning af landet, 

 hvilken bl. a. resulterade i en stigning af trösklarna i Öresund 

 och Bälten. Följden blef en ny utsötning af Östersjöns vatten. 

 Nu utvandrade några sötvattensdjur i det bräckta vattnet, fram- 

 för allt Limncea ovata f. baltica, såsom bl. a. Erdmann, Lind- 

 ström och Loven framhållit. På grund häraf har Munthe 

 kallat denna period för Limnaeatiden och Östersjön för Limnaea- 

 havet. Ej långt efter Limncetis utvandring i hafvet dogo Litorina- 

 arterna ut i inre delarna af det baltiska området, och först i och 

 med detta anser Munthe, att den verkliga Limnaeatiden inträdt. 



1 En annan art, L. nidis, som nu går till Bornholm, var på denna tid ut 

 bredd i hela Östersjön, ända till Nederkalix. 



