I08 FAUNA OCH FLORA 



sig vara verkliga djuparter, under det att ett eurybathiskt djur 

 ej är bundet till ett visst djup, utan uppvisar större vertikal 

 utbredning, t. ex. förekommer både i strand- och djupregionerna. 



Nässeldjur (af gruppen Hydrozoa). 



Af denna, hufvudsakligen i hafvet utbredda grupp finnas 

 i våra sötvatten blott två släkten, af hvilka det ena, Hydra, 

 sänder ned representanter i djupfaunan. Någon specifik djup- 

 art finnes emellertid ej. Från Vättern och Torneträsk är känd 

 en liten, vanligen röd art, som går ned till stora djup, i Vät- 

 tern till cirka 120 meters djup, i Torneträsk till 110 meter. 

 Sannolikt går den i Torneträsk ännu djupare, då den i Schweiz 

 (Genévesjön) uppnår 300 meter. Arten är kosmopolitisk, ut- 

 bredd öfver större delen af jorden, och förekommer i de mest 

 skilda vattendrag, grunda och djupa, kalla och varma. 



Hvi rf vel maskar ( Turbellarza). 



Först genom von Hofsten's undersökningar hafva de svenska 

 Hvirfvelmaskarna blifvit närmare kända. Att närmare ingå på 

 dessa skulle föra för långt och äfven vara af mindre intresse 

 samt är f. ö. omöjligt, då tillsvidare blott Sarekfjällens och 

 Vätterns samt Abiskoområdets arter blifvit utförligare behand- 

 lade i tryck. Vi skola därför inskränka oss till att omnämna 

 tre arter, som kunna vara förtjänta af större uppmärksamhet 

 i detta sammanhang. Två af dessa, nämligen Otomesostoma 

 auditiviim och Plagiostomum lemani, kunna behandlas gemen- 

 samt, emedan de både systematiskt och biologiskt utgöra en 

 grupp för sig. 1 Båda äro funna i Vättern från ungefär 10 

 meters djup ned till 120 meter, de tillhöra således Vätterns 

 djupfanna. Den förra arten är äfven funnen profund på andra 

 ställen i vårt land, såsom i flera lapska sjöar, bl. a. Saggat, 

 Torneträsk och Virijaure. I våra fjällsjöar finnes den äfven 

 nära ytan. Granska vi arternas utbredning närmare, framför 

 allt om vi se efter, hvad man härom känner från andra trakter af 



1 Det liar likväl visat sig, att den biologiska öfverensstäminelsen är mindre 

 än man först förmodade 



