OM DJUPFAUNAN I SVENSKA INSJÖAR I I I 



intressanta kräftdjur, som visat sig tillhöra djupfaunan, de s. k. 

 maringlaciala relikterna. Hit höra ett räkliknande djur, Mysis 

 relicta, en vattengråsugga, Chiridothea entomon samt två mär- 

 lor, Gammaracanthus loricatus var. lacustris och Pontoporeia 

 affinis Det är icke så länge sedan förekomsten af dessa ar- 

 ter i våra insjöar först blef påvisad. Det skedde i ett inför 

 Vetenskapsakademien 1860 hållet föredrag af professor Sven 

 Loven, där han redogjorde för några krustacéer, som blifvit 

 funna i Vänern och Vättern. Fyndet af dessa kan utan tvekan 

 betecknas som ett af de mest uppseendeväckande, som blifvit 

 gjorda hos oss. Alla dessa arter voro nämligen sådana, som 

 antingen blott förekomma i hafvet eller också ha sina närmaste 

 släktingar där. Deras uppträdande i sött vatten var således i 

 ej ringa grad ägnadt att uppväcka förvåning. 



Hvad då först Mysis relicta beträffar, så förekommer den 

 i flera svenska insjöar, i Finska och Bottniska vikarna, i Ladoga, 

 Onega, Hvita Hafvet m. fl. ställen. En mycket närstående art, 

 M. oculata, bebor hafven kring Spetsbergen, Island och Grön- 

 land och visar sig stå så nära M. relicta, att den med full rätt 

 betraktas som dess stamform. Chiridothea entomon förekom- 

 mer hos oss i några af de större sjöarna, i större delen af 

 Östersjön, i Hvita Hafvet och Ishafvet öster om Novaja Semlja. 

 Ishafsformen och insjöformen äro så lika, att de måste hänföras 

 till samma art. Gammaracanthus loricatus var. lacustris före- 

 kommer hos oss i några sjöar i Dalsland och Värmland, samt 

 i Vänern och Vättern. Dessutom bl. a. i finska sjöar, i Ladoga 

 och Onega. Hufvudformen loricatus har ungefär samma ut- 

 bredning som Mysis oculata, i det den lefver vid Grönland, 

 Spetsbergen, Novaja Semlja och i Hvita Hafvet. Enligt Ekman 

 äro de båda formerna så nära släkt, att sötvattensformen blott 

 kan anses vara en varietet af den något större ishafsformen. 

 Pontoporeia affinis slutligen förekommer bl. a. i flera af våra 

 insjöar, i Finland samt i Östersjön. Dess stamform har ansetts 

 vara P. femorata 1 , som är känd från ungefär samma arktiska 



1 Enligt Ekman's senaste undersökningar är detta oriktigt. Han anser söt- 

 vattensformen härstamma från marina stammar af samma art. 



