I i 6 FAUNA OCH FLORA 



hvad som först förmodades, och att en del sjöar haft växlings- 

 rika öden, ha dock Lovén's åsikter bekräftats, då det nämligen 

 är otvetydigt, att sjöarna stått i direkt samband med hafvet. 

 I denna mening kunna de betraktas som verkliga reliktsjöar. 

 Teorien om s. k. reliktsjöar fick emellertid efter Lovén's tid 

 ökad aktualitet, framför allt kanske genom den italienske limno- 

 logen Pietro Pavesi's spekulationer öfver en »Fauna rele- 

 gata» i de italienska sjöarna. Vid studiet af planktonfaunan 

 kom han att uppfatta så godt som alla dess representanter 

 såsom varande af marint ursprung, såsom en »förvisad» djur- 

 värld. Han gjorde sig skyldig till öfverdriften att beteckna 

 alla sjöar med dylik fauna som verkliga reliktsjöar, d. v. s. 

 afspärrade från hafvet direkt. Till och med fjällsjöar uppfat- 

 tades på samma sätt, en teori, mot hvilken särskildt Forel, 

 Weismann och Credner uttalat opposition. 



För förklaringen af de maringlaciala relikternas förekomst 

 öfver högsta marina gränsen har dock aldrig en dylik fantastisk 

 teori fått någon anslutning. Både i Danmark och Tyskland äro 

 sådana förekomster kända af Mysis relicta och Pontoporeia 

 affinis. Af Wesenberg-Lund äfvensom af Samter och Welt- 

 ner har påpekats, att dessa förekomster endast låta sig för- 

 klaras genom aktiv invandring uppför vattendragen. Den när- 

 maste orsaken härtill skulle enligt dessa forskare vara Ancy- 

 lusvattnets förvandling till salt under Litorinatiden. Det är 

 dock svårt att förstå, hvarför en sådan vandring skett endast 

 här i söder, ehuru det ju måste medgifvas, att betingelserna 

 därför härstädes voro gynnsammare än i norra delen af Lito- 

 rinahafvet. Det har emellertid på sista tiden alltmera framgått, 

 att de maringlaciala relikterna ej äro i stånd till aktiva vand- 

 ringar; i alldeles särskild grad framträder detta hos Limnoca- 

 lanus macrurus, en copepod, som här ej blifvit omnämnd, då 

 den ej är ett bottendjur, utan tillhör plankton. Dess i littera- 

 turen så ofta omtalade förekomst i sjön Nömmen på småländska 

 höglandet (enligt Trybom). för hvars förklaring man ansåg sig 

 vara tvungen att antaga, att en vik af baltiska issjön en gång 

 trängt upp till denna sjö, har visat sig bero på ett misstag; 



