EN EGENDOMLIG HÖNSBASTARD 



I29 



betäcker näsborrarne, understödes framtill af en utstående 

 broskartad lamell, som hvarken finnes hos höns eller orre. - 

 2:o Stjerten, som består af 18 pennor, är nedhängande och 

 kort. De mellersta pennorna bli gradvis ganska små, och blott 

 den 2:dra till 4:de på hvardera sidan äro någorlunda stora, så 

 att dessa hastigt påsedde, tyckas utgöra hela stjerten. Häri- 

 genom blir stjerten ännu starkare klufven än hos Orren, men 



ingen af pennorna är böjd såsom hos den. — 3:o På hvardera 

 vingen äro de egentliga fingerlederna tämligen små och de 5 

 yttersta pennorna äro så små, att de knappt hafva i U af de 

 nästföljandes längd. De äro dock, liksom stjertpennorna, fullt 

 utvuxne (ej blodpennor) och fullkomligen symmetriske.» 



»Färgen är alldeles svart, med brungula, glänsande kanter 

 på halsens och framryggens fjädrar, alldeles sådane, som ofta 

 ses på vanliga tuppar af lika ålder. Det enda i färgen, som 

 antyder det hybrida ursprunget, är en stark violett glans i 



Fauna o. Flora 1918. Haft. 3 i b 2^ c) 



