138 FAUNA OCH FLORA 



boet var fäst, var knäböjdt strax under boet och sträckte sig 

 sedan nästan lodrätt ned för att 28 cm. ofvan vattenytan åter 

 göra ett skarpt knä och därpå i sned riktning gå ned till rot- 

 stocken i dyn, ungefär 40 cm. från de öfriga bopelarnas ut- 

 gångspunkter, hvilka befunno sig nästan rakt under redet. 



En dylik anordning kan måhända vid första anblicken 

 förefalla helt tillfällig och betydelselös. Huruvida den är till- 

 fällig eller afsiktlig, är naturligtvis omöjligt att säga; och spe- 

 lar för öfrigt ingen roll. Resultatet af anordningen blir i alla 

 fall detsamma. Ty då de häftiga stormar, som här under- 

 stundom rasa, försätta vassen i svängning, böja sig stråna 

 stundtals så djupt, att det på afstånd ser ut, som om de dop- 

 pades i vattnet. Om nu boet hyser ägg eller ungar, skulle 

 dessa lätt kunna falla ut. En omständighet, som bidrager till 

 att förhindra en dylik olycka, är, att boets öfre kant alltid är 

 mer eller mindre inåtböjd. — Men detta två gånger knäböjda 

 rör, verkade nu så, att det blott tillät en viss böjning af de 

 öfriga bopelarna och formligen höll tillbaka, då svängningen 

 blef för stark. Ginge detta strå ut i närheten af de öfriga, 

 skulle det tydligtvis svänga lika mycket som dessa, och boet 

 följaktligen böjas ned, nästan hur djupt som helst. Men nu 

 verkade det så att säga återhållande, åt hvilket håll boet än 

 af vindarna fördes, hvilket jag upprepade gånger var i tillfälle 

 att iakttaga. 



Som nämnt, var boets öfre kant inåtböjd — ehuru i detta 

 fall helt obetydligt — i likhet med förhållandet hos rörsånga- 

 rens bo. I litteraturen uppgifves vanligen, att öfverkanten är 

 starkt inåtböjd. Att den ej var det här, kan möjligen bero 

 därpå, att boet varit i användning omkring 14 dagar, innan 

 jag fann det, och att alltså på grund af fåglarnas flygande till 

 och från boet dess utseende i obetydlig mån förändrats. 



Vid en jämförelse med de 31 rörsångarebon, som jag un- 

 der denna sommar undersökt, fann jag, att detta bo var min- 

 dre konstnärligt, ja rent af slarfvigt byggdt. Dess öfre kant 

 var nämligen ej — som den i regel brukar vara hos vassång- 

 garna — jämn och slät, utan buktade sig här och hvar. Vidare 



