TRASTLIKA RÖRSANGAREN HÄCKANDE I SVERIGE. 139 



var äfven dess yttre yta mycket ojämn, och strån och viss- 

 nade blad stucko ut här och hvar. — Som af bilden framgår, 

 var boet ej fullt horisontellt upphängdt, utan svagt lutande, 

 hvilket troligen också var en följd af, att det varit i använd- 

 ning en tid, och att fåglarna alltid flögo till detsamma just 

 från den sida, åt hvilken det lutade. 



Hvad som dock var mest frapperande, var det sätt, på 

 hvilket boet var upphängdt. Ty de strån och bastfibrer, som 

 merendels utgöra vassångarebonas upphängnings- eller fast- 

 bindningsband, började icke här som t. ex. hos rörsångarebon, 

 i jämnhöjd med boet, utan 3—4, ända till 5 cm. ofvan det- 

 samma, hvilket äfven synes å foton. Dessa trådar och band 

 voro icke blott virade kring stråna utan fast och sinnrikt 

 snodda under och öfver hvarandra. — För att gifva boet säk- 

 rare stöd och fäste, så att det ej vid oväder eller blåst skulle 

 glida ned, voro äfven dylika trådar 'lindade om pelarna under boet. 



Vid en granskning af bomaterialerna har jag funnit, att 

 dessa utgjordes hufvudsakligen af desamma, som bruka ingå 

 i rörsångarebon, d. v. s. torra strån af Aira, Calamagrostis, 

 blad och bladslidor, äfvensom fjorårsgamla vippor af Phrag- 

 mites och Agrostis, bastfibrer af humle o. s. v. Boets inre 

 bestod af finare, torra grässtrån och mindre, fjolårsgamla vip- 

 por, och ej ett spår af hår eller ull, som annars understundom 

 bekläda insidan, syntes. I regel äro trastsångarebon försedda 

 med flera cm. tjocka väggar, men här voro dessa blott 2—2,5 

 cm. tjocka och på vissa ställen, t. ex. där ett vasstrå var fast- 

 bundet, så svaga och tunna, att man nästan kunde se genom dem. 



Till en början är boet löst, luckert och fuktigt, eftersom 

 det till stor del uppbygges af gamla, ofta fuktiga och genom- 

 våta materialier, men efter hand som rufningen framskrider, 

 blir det allt mer och mer fast, i samma mån som materialierna 

 hinna torka. Och längre fram, då ungarna blifvit stora och 

 med sina kalkhaltiga exkrement förorenat boet, bli dess väg- 

 gar så fasta som ett trastbos. 1 



1 Boet — in situ — togs sedan ungarna lämnat det och forvaras i Zoolo- 

 giska Institutionens vid Lunds Universitet samlingar. 



