TRA5TLIKA RÖRSÅNGAREN HACKANDE I SVERIGE 14 I 



och tämligen stora, gråa eller olivbruna underfläckar och bruna 

 — nästan svarta öfverfläckar, som mot den trubbiga ändan 

 undantagsvis kunna bilda en krans. 



De två svenska äggen äro till formen ovala och hafva ett 

 nästan glatt, svagt glänsande skal, som till färgen är ljust 

 blågrönt med öfver hela äggets yta strödda större och mindre 

 grönbruna fläckar och nästan svarta punkter, hvilka mot den 

 trubbiga ändan bilda en svag krans. 



Efter att 14 dagar blifvit matade af föräldrarna lämnade 

 ungarna boet, ehuru de ännu icke voro flygfärdiga. Men de 

 matades dock fortfarande en tid af de gamla, som de ifrigt 

 följde i vassarna, där de hoppande från strå till strå lätt kunde 

 röra sig och undgå förföljare. 



Då ungarna äro små, likna de mycket rörsångarens. Och 

 redan innan .de äro så stora, att de kunna lämna boet, öfva 

 de sig med att klättra upp och ned för vasstråna, som om- 

 gifva detsamma. Vid minsta tecken till fara, störta de snabbt 

 ned i det djupa boet och trycka där fast tillsammans. — När- 

 mar man sig dem, öppna de sina gulröda gap, och jag var då 

 i tillfälle att gifva akt på en liten skillnad mellan rörsångarens 

 och trastsångarens ungar. Ty den senares hade på tungbe- 

 nets bakre del två upphöjda, svartpigmenterade fläckar af 3 

 mm:s längd och 1 )5 mm:s bredd. Dessa fläckar funnos på alla 

 tre trastsångarungarna, men jag har aldrig sett dylika hos 

 rörsångarungar. Ungarna uppfödas hufvudsakligen med in- 

 sekter och larver, som de gamla plocka i vassen eller på vat- 

 tenytan, och både hane och hona hjälpas åt vid uppfostrings- 

 arbetet. 



Vid boet äro de gamla fåglarna mycket närgångna och 

 modiga, i all synnerhet när de ha ungar. Men de kunna 

 ibland bli mycket tillitsfulla t. ex. när man flera gånger besökt 

 boplatsen utan att göra dem något ondt. Då jag ofta flera 

 gånger dagligen gjorde iakttagelser vid boet, blefvo de till sist 

 vana vid mina besök och visade ej den oro och det missnöje, 

 som de först lade i dagen. — Och man vet fall, då trastsångar- 



