144 FAUNA OCH FLORA 



massor af kottar, liggande på marken. Det vore af intresse att få 

 veta, om något liknande iakttagits på andra platser inom landet. 

 Munkebo den 25 juni 1918. 



Sverker E:son Lönnberg. 



Tranorna i Västergötland. 



För hvarje naturvän måste det vara ett glädjande faktum, att 

 nämnda ståtliga fågelart ännu är ganska talrik i vissa trakter af 

 Västergötland. Den häckar på åtskilliga mossar inom landskapet, 

 och de yngre, ej häckande fåglarna uppträda i ganska stora flockar. 

 Så t. ex. såg undertecknad den 22 juni i år i närheten af Horn- 

 borgasjön mellan Axvall och Bjällum omkring 60 — 70 tranor. De 

 betade ganska lugnt utan att visa någon rädsla för tåget. Blott de 

 närmaste flyttade sig något litet utan att mer än på sin höjd flaxa 

 några tiotal meter i riktning mot sina kamrater. Det hela liknande 

 mera inledningen till dans än flykt. 



En dylik härlig syn mildrade för ögonblicket sorgen öfver den 

 närliggande Hornborgasjöns förintade fågellif. Måtte Västergötland 

 åtminstone kunna få behålla sina tranor såsom en prydnad för 

 landskapet! p r 



Den sista misteln på Stora Eken norr om Läckö. 



Enligt en uppgift af fiskaren G. Nordström vid Läckö fanns 

 ännu för 7 eller 8 år sedan en stor och gammal lind på norra sidan 

 af ön Stora Eken. I denna växte mistel, och en student var där 

 en gång och tog däraf. Nu har emellertid denna lind blåst omkull 

 och är multnad. Såvidt Nordström hade sig bekant, fanns ej mistel 

 på något annat ställe i trakten. Den löfträdsflora, som en gång 

 gifvit St. Eken (= Ekon) sitt namn, går nu hastigt sin undergång 

 till mötes, kväfd af granskogen. Man kan se alla stadier af denna 

 förintelse. Ett fåtal ekar kämpa ännu framgångsrikt. Genom de 

 flestas kronor ha dock granarna rännt upp som spjut, så att de nu 

 föra en tynande tillvaro, och en del ha redan dött samt stå som 

 torra skelett, grafvårdar öfver en förgången härlighet. Lundvegeta- 

 tionen under dem är redan försvunnen. Om också ej den ekono- 

 miska skogsskötseln kan tillåta alltför stora afvikelser från fastställda 

 planer, skulle väl dock möjligen på ett eller annat ställe en del 

 ekar kunna få frihuggas, så att de kunde få fortsätta att lefva, som 

 en namnskylt och ett bevis på hvarför en gång Stora Eken fått 

 sitt namn. p r 



