OM BIPOLÄRA VÄXTER OCH DERAS VANDRINGAR I 47 



Darwin (4 p. 529 — 530), som upptagit Crolls numera all- 

 mänt öfvergifna teori om växlande istider på norra och södra 

 halfklotet, låter de blifvande bipolärerna under en istid på 

 norra halfklotet vandra ned i de tropiska lågländerna. Därpå 

 följande interglacialtid tvingade dem att söka sin räddning 

 uppe på de högsta bergstopparna. Kom så en istid på södra 

 halfklotet, kunde de återigen växa nere i de tropiska låglän- 

 derna, hvarifrån de sedan i sällskap med australa arter flydde 

 söderut, när nästa interglacialtid inträdde. Denna invecklade 

 och allt annat än sannolika hypotes accepteras ännu så sent 

 som år 1897 af Alboff (1 p. 62). 



Både i »Island life» och »Darwinism» ägnar Wallace stor 

 uppmärksamhet åt problemet om de boreala växternas vand- 

 ringar öfver tropikerna till Sydamerikas tempererade och kalla 

 zoner. I likhet med Hooker tager han för gifvet, att de här- 

 under följt Anderna, och han utvidgar Hookers teori till att 

 gälla om alla bipolärer. Samma åsikter förfäktas äfven af 

 Engler, Pax, Dusen, Notö, Weberbauer, Skottsberg och an- 

 dra, som sedan dess behandlat samma svåra problem. Några 

 af dessa författare förlägga invandringen till istiden, andra till 

 sentertiär eller uttala sig mera obestämdt. Wallace tror, att 

 bipolärernas frön af vinden förts den långa vägen från Mexikos 

 berg till Colombias Änder. 



För att historiken skall bli någorlunda fullständig, skall 

 jag äfven nämna några ord om Iherings och Cardots hypo- 

 teser, hvilka äro af intresse endast ur den synpunkten, att 

 de visa nödvändigheten af såväl botaniska som zoologiska 

 kunskaper hos den, som söker utreda växtgeografiska spörs- 

 mål af större räckvidd. Ihering är zoolog och djurgeograf 

 och har gjort synnerligen värdefulla undersökningar öfver söt- 

 vattensmolluskernas och myrornas utbredning och de faktorer, 

 som härvid äro bestämmande. Hans kunskaper i botanik och 

 egendomligt nog äfven i ornithologi tyckas emellertid vara 

 ganska bristfälliga. Han anser sålunda, att inga bipolära växt- 

 arter någonsin träffats i Andernas alpina zon, och att »Zugvögel 

 im Sinne wie in Europa giebt es in Sudamerika uberhaupt 



