150 FAUNA OCH FLORA 



2. Köpt i U — a 13. io. 1917. Muskelmagen innehöll rester af en tve- 

 stjärt samt några få helt fina sandkorn. Tarmarna undersöktes ej. 



3. Köpt i U — a 20. 10. 1917. Muskelmagen: »växttågor», fina sandkorn 

 och skalbaggsrester, allt i ringa mängd. Tarm. unders, ej. 



4. Köpt i U — a 20. 10. 1917. Muskelmagen: enst. sönderkrossade rester 

 af smärre skalbaggar; 2 bruna granbarr; ett 20 tal 1 — 2 mm stora sandkorn. 

 Tarm. unders, ej. 



5. Köpt i U — a 7. 1. 1918. Muskelmagen innehöll ca 200 stycken 

 1 — 2,5 mm stora, skarpkantiga sandkorn (hufvudsakligen fältspat) jämte enst. 

 helt fina sandkorn, allt vägande 0,58 gr, samt 



Ranunculus repens: en rätt starkt afslipad nöt (embryo friskt). 



Veronica officinalis: 3 oskadade frön; sönderkrossade småbitar af gröna 

 örtblad i riklig mängd. 



Tarmarna: gröna, amorfa massor i riklig mängd (bladrester af V. offici- 

 nalis). 



6. Skjuten vid Skanör 20. 10. 1916 af d:r P. Rosentus. Muskelmagen: 

 helt fina kvartskorn i spårs, mängd; ett 30-tal 1 — 3 mm stora sandkorn; en 

 4 mm lång kvistbit samt 



Ranunculus repens: 2 rätt starkt afslipade nötter (embrvo friskt). 



Tarm. unders, ej. 



Öfvervintrande morkullor få tvdligen ibland nöja sig med enbart vege- 

 tabilisk kost. Den i början af januari månad skjutna fågeln hade sålunda 

 endast förtärt blad af vintergröna ärenprisor, och äfven refranunkelns köttiga 

 och likaledes vintergröna blad torde ej sällan uppsökas. Då V. officinalis är 

 typisk vinterståndare, kan ett och annat frö lätt inkomma i muskelmagen 

 med örtbladen. För att krossa växtfödan hade samma morkulla slukat ej 

 mindre än 0,58 gr sandkorn. Anmärkningsvärdt är, att fågeln var vid godt 

 hull. 



Hos en morkulla, som dödades i Ostpreussen under höstflyttningen, 

 innehöll muskelmagen »wenig zerriebene Insektenreste und 2 Samenkömer>< 

 (J. f. Orn. 1917 p. 2j7). — En småspof, skjuten i södra Finland, hade mag- 

 säcken fylld med blåbär (A. S. p. f. et fl. fennica 191 3 p. 163). — Enligt 

 Hedin (D. Orn. Tidsskr. 1909 — 1910 p. 22) förtära storspofvar, som under 

 höststräcket besöka ön Anholt, kråkbär i mängd. — På Spetsbergen har Ek- 

 stam (Tromsö M. Aarsh. 1898 p. 52) uppdissekerat en snäppa (Tringa sp.), 

 innehållande »Reste von sowohl Phanerogamen als von Moosen». — En 

 amerikansk morkulla (Philohela minor), som sköts i Maniand 15. 11.1910, 

 hade slukat tvenne skalbaggslarver, en vindrulkärna och två frön af Tricho- 

 stema dichotomwn (U. 'S. D. of agric, Biol. surv., 17, 1902 p. 82). — På 

 Alaska lefver Charadriits dominicus fulvus under våren hufvudsakligen af 

 fjorgamla lingon och kråkbär (10 p 551). — Under danska expeditionen till 

 nordöstra Grönland 1906—08 gjorde Manniche (D. Orn. Tidsskr. 1910— 1911) 

 intressanta iakttagelser öfver kustsnäppans, sandlöparens, roskarlens och större 

 strandpiparens födoämnen. »En väsentlig Del af Smaavadernes Fode ud- 

 gjordes i de förste Dage efter Ankomsten af de fjorgamle Yreksters Frugter 

 og Fro, som ragede frem över Sneen. Ogsaa gronne Spirer og halvt ud- 

 foldede Blade fandt jeg i de undersogte Yadefugle-Maver» (1. c. p. 9 — 10). 

 Tringa canutus uppsökte framför allt fjorårsfrukter af Carcx- och Luzula- 

 arter. »I det liele taget lever denne Ryleart i hojere Grad end sine nsrme- 

 ste Slaegtinge paa visse Aarstider af Plantefode» (1. c. p. 48). 



