OM BIPOLÄRA VÄXTER OCH DERAS VANDRINGAR I 5 r 



Muskelmagen hos två af mina morkullor innehöll nötter af 

 refranunkel, hvilka voro så pass nötta och afslipade, att de 

 säkerligen legat kvar i magsäcken i åtminstone 3 å 4 dygn. 

 Liknande har jag tidigare kunnat konstatera hos en enkel- 

 beckasin (8 p. 101) och en fjällpipare (9 p. 118). Det är där- 

 för troligt, att småvadarna under sina migrationer kunna föra 

 samma frön med sig, ännu sedan de afbrutit flyttningen för 

 att hvila ut och söka föda 3 a 4 gånger eller ännu oftare. 

 Därtill kommer, att de stundom äro tvungna att rasta på stäl- 

 len, där lämpliga födoämnen ej stå att erhålla. Ett intressant 

 exempel härpå omtalas af Schilling i J. f. Orn. 1853 p. 374. 

 På den trädlösa ön Hiddensee väster om Rugen söka morkul- 

 lor under både höst- och vårsträcket ofta skydd dagen öfver 

 i trädgårdarna och »selbst an Mauern mit einzeln Flieder- 

 buschen» för att vid nattens inbrott fortsätta färden. 



Småvadarna lämna många exempel på årligen återkom- 

 mande migrationer, hvilka vida öfverträffa allt hvad man med 

 säkerhet känner om andra flyttfåglar beträffande den sträcka, 

 som tillryggalägges »in a single flight». Många flockar af 

 amerikanska ljungpiparen (Charadrius dominicus) flyga sålunda 

 under höststräcket direkt från Nya Skottland till nordöstra 

 delen af Sydamerika, d. v. s. en sträcka om ej mindre än 400 

 mil tvärs öfver hafvet. Sandwichöarna ligga c. 325 mil rakt 

 söder om Alaska och nära nog lika långt väster om Califor- 

 nien. Trots sitt afskilda läge uppsökes ögruppen regelbundet 

 och i stor mängd af stillahafs-ljungpiparen (Charadrius domi- 

 nicus fulvus), tahiti-spofven (Numenius tahitiensis), roskarlen 

 (Morinella interpres) och vandringssnäppan (Heteractitis in- 

 canus), hvilka alla öfvervintra här, men tillbringa sommaren 

 i Alaska. Äfven stjärt- och skedanden äro årsvissa och in- 

 finna sig rätt talrikt, under det att ett dussin and- och gås- 

 arter samt ungefär lika många vadare få räknas som mer eller 

 mindre tillfälliga besökare. Att dessa flyttfåglar hvarje år utså 

 ett antal frön af för Sandwichöarna främmande växter, är gan- 

 ska säkert. Och dock torde endast tvenne medlemmar af 

 dessa öars flora kunna uppletas, om hvilka man har större 



