156 FAUNA OCH FLORA 



efter kosan ställes till pampas i Argentina och Uruguay för att där tillbringa 

 våra vintermånader. Endast få ljungpipare flytta söderut genom Mississippis 

 dalgång och vidare öfver östra delarna af Peru till pampas. 



Under vårflyttningen är C/t. dominicus enligt Sclater och Salvin all- 

 män i Peru öster om Anderna, men träffas sedan talrikt först på prärierna 

 väster om Mississippi. Cooke (3 p. 81) håller därför troligt, att den flyger 

 direkt från dalarna i östra Peru till prärierna i Texas, en sträcka om 325 ä 

 400 mil. 



Hudson-näbban (Limosa hcemastica) är under höststräcket allmän efter 

 kusterna af Nya England och flyger härifrän öfver Atlanten till Små Antillerna 

 eller direkt till Brittiska Guayana. Därefter går färden genom det inre af 

 Brasilien till pampas, Patagonien och kusten af mellersta Chile. »Judging 

 by analogy from the golden plover (Ch. dominicus), the spring migration 

 route of the Hudsonian godwit is from the pampas of northwestern Argen- 

 tina directly to the coast of Texas, and almost in one flight» (3 p. 53). 



Eskimåspofven (Numenius oorea/is), som tidigare häckade i mängd på 

 »barren grounds», tyckes numera vara åtminstone i det närmaste utrotad. 

 På sin färd till pampas och Patagonien följde den samma flyttningsvägar som 

 amerikanska ljungpiparen. »The exact route between its winter home and 

 the U. S. is unknown, for along the whole 4,000 miles (c. 650 nymil) from 

 Argentina to northern Mexico and southern Texas the species has been 

 recorded only twice — once in Costa Rica and once in Guatemala» (3 p. 75). 



Rostgula snäppan [Tringites siibnijicollis) flyttar under hösten genom 

 Mississippidalen och Mellanamerika till nordvästra delen af Svdamerika »and 

 diagonally across the interiör of South America to Argentina» (3 p. 68). 

 Under återfärden norrut infinner den sig i det inre af Brasilien samt i Peru 

 under mars månad, »but there are no spring migration data for the whole 

 distance between Peru and Texas» (3 p. 68). 



Ereutietes ftiisillus. Denna snäppa träffas under våra vintermånader 

 hufvudsakligen i östra delarna af Sydamerika söderut till Patagonien. Talrik 

 på hösten, men sällsynt på våren efter Nordamerikas östra kuster; allmän 

 både höst och vår i Mississippidalen. 



Hvitstjärtade snäppan (Pisobia fiiscicollis) öfvervintrar i mängd från 

 Paraguay och Argentina ned till Falklands-öarna och sydkusten af Eldslandet. 

 Allmän under flyttningarna efter hela östkusten af Sydamerika, i Västindien 

 och i Förenta Staterna öster om Klippiga bergen. 



Hudson-snäppan (P. maculata) tillbringar vintern i Sydamerika från 

 Peru och Bolivia söderut till Argentina och norra Chile. »Though confined 

 in summer to the seacoast, yet in its migrations it has been noted in Colo- 

 rado at 13,000 feer, and in its South American winter home it is not uncom- 

 mon in the mountains to 12,000 feet» (3 p. 35). Allmän under flyttningarna 

 både på östkusten och i det inre af Förenta Staterna. 



Bairds snäppa (P. BairdiJ tillbringar våra vintermånader i Chile och 

 Argentina. Allmän på våren efter kusten af Texas, på prärierna och »in the 

 Rocky Mountain region». Under flyttningarna har den träffats nära toppen 

 at ett af de högsta bergen i Colorado 14,000 fot ö. h. samt »repeatedly in 

 the high mountains of northern Chile at 10,000 to 12,000 feet altitude» 

 (5 P- 39)- 



Mindre gulbenan (Totanus flainfics) öfvervintrar i södra delen af Syd- 

 amerika ned till Magellans-sund, »and even in the mountains up to 10,000 



