178 FAUNA OCH FLORA 



bonde det tämligen oväntade svaret, att de skreko så mycket. 

 Då jag till jämförelse framhöll, att lommens skrik var obehag- 

 ligare än skrakens, svarades: »ja, men han tiger då någon 

 gång, men skraken skriker jämt, för resten ä' di [skrakarna] 

 inte bra för fisket». Därmed var samtalet i detta ämne slut. 

 och Lurö-skrakarna måste tydligen vara ganska olika andra 

 enligt dessa vittnesbörd. 



Under den fortsatta färden norr om Lurö visade sig fågel- 

 faunan lika fattig både på de kala skären och de mera be- 

 vuxna. På Jätten, en tämligen hög klippa med några enbuskar, 

 visade sig blott ett par sädesärlor. Trädgårdsholmarna hade i 

 öfverensstämmelse med sitt namn mera växtlighet, ty där fun- 

 nos några låga tallar, alar, lindar, rönnar, viden och en mängd 

 ganska stora enbuskar, ljung m. m. En del små fåglar skulle 

 alltså kunna få fristad här, men inga syntes till. Blott en 

 sparfhök, en kråka och en fiskmås passerade. 



Dessa erfarenheter och andra af liknande art voro ju ned- 

 slående, och vi styrde alltså mot öster tvärs öfver fjärden till 

 Djuröarkipelagen, som tillhör löjtnant Carl Kempe. Där ut- 

 öfvas tillsyn och jaktvård, hvilket också visade sig med af- 

 seende på strandfåglarna. Ej mindre än tre par strandskator 

 uppehöllo sig i omedelbar närhet af jaktvillan vid de grunda 

 vikarna därstädes. En strandpipare, som tydligen var ängslig 

 om sin afkomma, flög kring oss med knarrande kvitter. Ett 

 par prackor lågo lugnt i aftonro på några stenar vid stranden 

 några skotthåll från oss. Likaså syntes några änder, måsar 

 o. s. v. 



1 dessa tider, då man flerstädes klagar öfver hussvalornas 

 försvinnande, kan det vara af intresse att höra, att på jakt- 

 villan funnos ej mindre än 45 hussvalbon färdiga, och ett 46:te 

 var under byggnad. Ett moln af muntert kvittrande svalor 

 omsvärmade sålunda denna boning. 



Tiden tillät tyvärr ej någon närmare undersökning af Djurö- 

 skärgården, ehuru väl den sannolikt skulle varit mera gifvande 

 än på andra ställen. Vi måste redan tidigt påföljande morgon 

 åter styra kosan mot söder till Läckö. 



