I 86 FAUNA OCH FLORA 



Lemrnarne äro hos Scutisorex gröfre än hos Crocidura. 

 Det är ryggraden hos den förra, som företer de största egen- 

 domligheterna. Till att börja med är att märka, att antalet 

 ländkotor har starkt ökats, nämligen till 11 från det hos näbb- 

 mössen vanliga 6. Denna ökning har dock ej skett på bröst- 

 kotornas bekostnad, åtminstone ej i någon större mån, ty dessa 

 äro hos Scutisorex 14 och hos Crocidura 15. Men kotornas form 

 och utbildning är också högeligen egendomlig hos Scutisorex. 

 De äro mycket tjocka och grofva och tilltaga hastigt i tjocklek 

 bakåt från midten af bröstregionen till midten af ländregionen 

 och smalna sedan blott obetydligt till bäckenet. Därtill kom- 

 mer, att såväl på kotorna själfva som på bågarne och de 

 egentliga kotutskotten en hel mängd små benutskott utvuxit. 

 Dessa passa in mellan andra dylika på tillgränsande kotor, så 

 att kotorna därigenom bli mycket fast förenade, och ryggraden 

 tydligen ej kan böjas mycket. Sidopartierna på ländkotorna, 

 tvärutskotten, äro dessutom förstorade och utvuxna åt sidorna 

 och nedåt, så att härigenom bildas liksom en ränna på rygg- 

 radens undersida. Dessutom äro de tätt besatta med de förut- 

 nämnda små benutskotten, som passa in i hvarandra från 

 kota till kota. 



Hela denna märkliga byggnad synes vara en tillpassning 

 till att motstå tryck. Ehuru fenomenet ännu förefaller gåtfullt 

 kastas dock ett visst ljus däröfver genom de biologiska notiser, 

 som lämnats af den samlare, Herbert Lang, som hemfördt 

 det ofvannämnda materialet. Han omtalar, att »hjältenäbb- 

 musen» träffats i den norra Ituri-urskogen och är den största 

 af 12 där funna näbbmusformer. Dess längd från nosspets till 

 svansspets är 218—243 mm., hvaraf svansen utgör två femte- 

 delar. Infödingarne, isynnerhet »Mangbetu» (Mambuttu) känna 

 väl till denna näbbmus just på grund af styrkan hos dess 

 ryggrad. De äro också öfvertygade om, att den brända krop- 

 pen eller blotta hjärtat af en sådan näbbmus lämpligen beredd 

 af medicinmännen kan förläna oöfvervinnelighet åt den, som 

 bär den som talisman. Däraf härleder sig namnet »hjälte- 

 näbbmus», och de, som skola gå ut i krig eller ge sig in i 



