EX EGENDOMLIG NÄBBMUS FRÄN KONGO 1 87 



några farliga företag som elefantjakt eller dylikt, äro därför 

 särdeles ifriga att få, äfven om det vore blott en smula, aska 

 af denna näbbmus. De tro, att hvarken spjut eller pilar eller 

 andra farligheter ens kunna såra bäraren däraf än mindre 

 öfverväldiga honom. Då infödingarne ha något tillfälle därtill, 

 visa de med förtjusning för en lätt öfvertygad allmänhet »hjälte- 

 näbbmusens» förmåga att uthärda tryck. Efter diverse prat 

 trampar en fullvuxen man, som väger kanske omkring 80 kilo, 

 barfotad på djuret. Stående och balanserande på ett ben fort- 

 sätter han med sitt pladder och skrik flera minuter. Det arma 

 djuret synes dömdt till undergång, men så snart som dess 

 plågare stiger utaf, försöker näbbmusen efter några darrande 

 rörelser att fly utan att synas värre däran efter denna ohygg- 

 liga pröfning. Och hopen applåderar och jublar. 



Hufvudet lämnas alltid fritt, så att det är ryggraden, som 

 får bära bördan, hvilken ju skulle krossat hvarje annat djur 

 af samma storlek. 



För öfrigt omtalar Lang, att Scutisorex är mindre liflig 

 än sina släktingar, men den är ej så orörlig, som man skulle 

 kunna vänta sig, då man blott studerar det rengjorda skelettet. 

 Den lefver af insekter och andra smådjur. Dess stora skygg- 

 het gör, att man sällan ser den bland den täta växtligheten 

 och de torra löfven, men den är åtminstone delvis i rörelse 

 äfven om dagen. Luktsinnet är det ledande, och djuret synes 

 med nosen undersöka föremålen i sin omgifning. Löf, bark- 

 flisor, träbitar och äfven små stenar vändas eller flyttas åt 

 sidan med hjälp af framtänderna, då djuret söker byte. 



Detta är i kort sammandrag de uppgifter, som lämnats 

 om detta egendomliga djur i J. A. Allens afhandling. I en 

 annan dylik 1 af H. von W. Schulte diskuteras den säregna 

 byggnaden af ländregionen hos samma djur. Schulte fram- 

 håller, att en sådan byggnad kan tänkas vara nyttig för djuret 

 på två sätt, dels som stöd vid häftiga rörelser med hufvud 

 och hals, och dels som skydd mot tryck. Det medgifves dock, 

 att det ej är något visst förhållande i djurets omgifningar, så 



1 I samma tidskriftsvolym. 



