2o6 FAUNA OCH FLORA 



Om sålunda frågan, om de hittills föreliggande korsnings 

 resultaten få anses peka i definitiv riktning eller ej, försiktigt- 

 vis bör lämnas öppen, så ha dessa dock redan lämnat värde- 

 fulla antydningar om de punkter, där kontrollkorsningar när- 

 mast böra sättas in. Hvad som t. ex. strax faller i ögonen 

 är, att i korsningarna 3, 4 och 5 teoretiskt förekomma hanar 

 af tvenne slag RRhh och Rrhh. Om så också i verkligheten 

 är förhållandet, kan verifieras genom korsningen rrH/ix f 2 -ha- 

 nar. Ungarna böra då falla ut olika allt efter hanarnas kon- 

 stitutionsformel (jfr korsn. 1). - - Som ett apropå härtill kan 

 nämnas, att tyska fågelgrosshandlare sommaren 1914 annon- 

 serade, utom vanliga rödhufvade, en sorts »rotköpfige mit ganz 

 hellroten Köpfchen, sehr selten». Det är verkligen möjligt i 

 många fall för ett tränadt öga att observera en ringa färg- 

 skillnad mellan homo- och heterozygoter trots dominansen. Fast 

 de omannonserade fåglarna kunde ju också ha stått i något 

 förhållande till Ramsay's Poéphila armitiana, hvilken »torde 

 få anses som en guld- eller gulhufvad form af P. mirabilis» 

 (Cat. of Birds). — Armitiana hör hemma i Nord-Queensland, 

 mirabilis och gouldiae i Northern Territory och Nordväst- 

 Australien (Mathews). 



Huruvida homozygota rödhufvade honor finnas i det fria 

 återstår också att pröfva (RRHhX rrhh = uteslutande rödh. 

 ungar). Ingen af de refererade korsningarna har som synes gif- 

 vit någon antydan om förekomsten af sådana — fastmer om 

 ett trekantigt förhållande mellan homozygota svarth. honor 

 och homozygota svarth. och homozygota rödh. hanar; samt 

 på linjen mellan dessa senare och honorna till färgkaraktären 

 påtagligt intermediära honliga och dominanta hanliga bastar- 

 der. Visar det sig, att inga homozygota rödh. honor finnas, 

 har man kanske här en antydan om själfva gången af en ut- 

 differentiering i varieteter och arter sådan den kan skrida fram 

 hos högre djur i det vilda tillståndet. Det behöfs blott en 

 ytterligare -»vinst»-mutation, ett R i st. f. r hos honorna. Att 

 sådana vinstmutationer verkligen kunna förekomma, visas 

 otvifvelaktigt däraf, att hos flera tamdjur egenskaper återfin- 



