2 20 FAUNA OCH FLORA 



nu står på Riksmuseet ungefär i samma ställning. Alldeles 

 liknande iakttagelser på anfallande elefanter ha meddelats mig 

 af erfarna elefantjägare som t. ex. J. R. Cunjnghame, Lord 

 Delamere m. fl. Den förnämste af alla elefantjägare F. C. 

 Selous skrifver också uttryckligen härom: »Omedelbart som 

 elefanten ger sig till det egentliga anfallet, släpper han ned 

 snabeln och håller den framför bröstet». Bilder af anfallande 

 elefanter med högtburen snabel, som man ser i äfventyrsböcker, 

 äro därför felaktiga (äfven om de äro dekorativa), och de bero 

 på en förväxling med den ställning elefanten intager, då han 

 med snabelns hjälp spanar och vädrar samt söker upptäcka 

 sin fiende. Attacken går med fart. Selous beräknar, att en 

 hona eller en ung hane, som äro mest rörliga, tillryggalägga 

 120 yards på 10 sekunder. Att springa undan är sålunda 

 omöjligt för en människa, äfven om omgifningarne skulle tillåta 

 det, hvilket ofta ej är fallet. Ett kallblodigt inriktadt skott 

 hejdar dock vanligen, åtminstone för tillfället, en anfallande 

 elefant. Når han fram till sin fiende, söker han genomborra 

 och krossa honom med betarne, hvarvid han faller på knä. 

 Men det uppgives också, att det händt, att elefanten trampat 

 på en människa och i raseri slitit sönder henne med snabeln 

 eller slagit henne till en oformlig massa mot marken eller en 

 trädstam. Till följd af att elefanten ej kan komma åt att se 

 sin fiende, när han ligger, alldeles under betarne, händer det, 

 att han stöter fel, men ändock tror, att han vunnit sitt mål. 

 Det kan därför inträffa, att en jägare kommit undan med lifvet 

 äfven från en sådan situation. Jag har en gång träffat en 

 man, som i ett dylikt fall blott fått byxorna sönderslitna och 

 ett skrubbsår på låret. En sådan händelse ligger dock under- 

 verket nära. Äfven med nutidens vapen är elefantjakt förenad 

 med lifsfara och stora ansträngningar. Såvida man ej har 

 god tur, kan man få hålla på både länge och väl, innan man 

 får tillfälle till ett gynnsamt skott. Men det är en spännande 

 jakt, och det är mycket intressant att gå på elefantspår och 

 studera detta jättedjurs vanor. När han vandrar från den 

 vattengrop, där han på natten stillat sin törst, fouragerar han 



