224 FAUNA OCH FLORA 



vid Lunds Univ. Zool. museum, har under konservator C. Roths 

 anteckning i Musei journal d. 2 Maj 1881 angående de nytill- 

 komna fåglarna, mått, färgteckning o. s. v. med egen hand 

 tillagt: »den 20 juni voro bona nedrifna och fåglarna försvunna», 

 samt tillika angifvit bonas antal, »hufvudsakligen belägna på 

 ön», till omkring 20. Detta är nog hvad vi få hålla oss till. 

 Det ser ut, som skulle fällandet af mina två exemplar varit 

 signalen till utrotningskriget. 1885 hade ön Lybeck redan 

 ockuperats af råkorna, hvilka då länge jagats där. 



Under vintrarna voro skarfvarne borta från Krageholm. 

 Så snart sjön började isbeläggas, flyttade de liksom gräsän- 

 derna till öppet vatten, Östersjön. Angående återkomsten till 

 kläckplatsen, så kunde denna inträffa redan i april. Mina 

 exemplar skötos den 28 april (enl. anteckning i Museums jour- 

 nal), fast de ej kommo Mus. tillhanda förrän den 2 maj på 

 grund af stadsbudets slarf. Nilsson angifver i sin fauna (3 

 uppl. 1858) ankomsten till omkring den 25 maj för de fåglar, 

 som då häckade i Hoby socken i Blekinge. 



Äfven vid Snogeholm, på en liten ö i sjön, hafva enligt 

 flera uppgifter skarfvar funnits. De försvunno därifrån unge- 

 fär samtidigt med dem, som hade sitt tillhåll vid Krageholm. 

 Ofvannämnde herr C. Nilsson har aldrig sett dem vid Snoge- 

 holm. 



Skarfvarne fördrefvo, enligt meddelande från flera personer, 

 hägrarna från ön Lybeck. De togo deras bon ifrån dem, och 

 hägrarna flyttade öfver till Bergsjöholms skog, där jag i medio 

 af 1870-talet såg en mindre koloni, som ännu äger bestånd. 

 Denna Krageholmsskarfvarnas fientlighet mot hägrarna står i 

 skarp motsats mot det idylliska förhållande, som tyckes hafva 

 ägt rum i Blekings-kolonien, där enl. Nilsson 1. c. »i samma 

 trädkronor funnos hägerbon, stundom tätt bredvid ålkråkornas», 

 och man skulle kanske hellre vilja biträda en annan ganska 

 allmän mening om saken. Enligt denna skulle såväl skarfvar 

 som hägrar hafva fördrifvits af råkorna, som efter en större 

 skogsfällning vid Marsvinsholm, hvarvid deras boträd ströko 

 med, slogo sig ned i de höga, gamla träden på Lybeck i Krage- 



