NÅGRA ANTECKNINGAR OM ORMAR 2 4 : 



har omtalat en liknande händelse. Det fanns en gård strax 

 utanför Lönsboda, som innehades af ett par äldre makar. Dessa 

 hade fullt med snokar omkring sig i gården. Särskildt i ladu- 

 gården och gödselstaden fanns det en oerhörd mängd dylika. 

 De fingo mjölk att dricka, och de kröpo bland korna i ladu- 

 gården, så att det riktigt var äckligt att se. Men ingen ko 

 gjorde dem något förnär, utan de fingo fritt och obehindradt 

 kräla omkring. Ej heller voro korna rädda. Så dogo de båda 

 gamla och det kom nytt folk till gården. En af den nye äga- 

 rens första åtgärder blef nu att få väck ormarne, emedan, som 

 uttrycket lät, han blef riktigt mörkrädd, hvar gång han kom ut 

 i ladugården. Mycket besvär hade han emellertid härmed, men 

 slutligen kröntes detta med framgång. Ormarna kommo verk- 

 ligen i stort sedt från gården. I stället hade de tagit sin till- 

 flykt till en nedanför denna belägen sank äng. Då man frampå 

 sommaren skulle hösta denna, var det alldeles fullt med sno- 

 kar, som krälade i vattnet. Till att börja med gingo slåtter- 

 karlarne barfota, men då de gång efter annan trampade på 

 ormarna, fick man ingen af dem att fortsätta, förrän de tagit 

 stöflar på fötterna. 



I Kvittinge, Vanas ägor, skall också ha hvarit en oerhörd 

 mängd ormar af alla slag. Det var å en där belägen stenhäll, 

 och omtalar torparen Per Jansson i Emitslöf, som varit i 

 tillfälle se dem, att antalet var så stort, att de kunde räknas 

 i tusental. Det var dock endast några dagar på våren, som 

 de voro synliga. 



Helt nyligen har en notis gått genom pressen, som om- 

 förmält, att då skogvaktaren A. F. Strid i Danebo färdades i 

 båt å Valdemarsviken och kommit till Vangstens ägor, obser- 

 verade han något egendomligt å land utmed ett stort stenrös, 

 hvarför han landade vid platsen för att undersöka, hvad det 

 kunde vara. Han fann då, att det var en massa huggormar, 

 som gassade sig i solen och bildade en stor upphöjning. För- 

 sedd med bössa, som han var, affyrade han ett hagelskott 

 mot reptilerna, hvilka med blixtens hastighet skilde sig åt alla 

 håll, och skytten fann rådligast att så fort ske kunde återvända 



