278 FAUNA OCH FLORA 



hafvet och i det nuvarande hafvet ånyo vända tillbaka till sitt 

 tillstånd af L. grinialdii, ehuru ej helt och hållet till den yt- 

 tersta (typiska) afvikningen. 



Ett annat analogt exempel visar Mysis relicta. Denna är 

 en sötvattensmorpha af hafsformen M. oculata och känneteck- 

 nas af mindre storlek och svagare beväpning på telson och 

 på stjärt-extremiteterna. 1 De fullvuxna M. relicta påminna om 

 de unga M. oculata. Högst märkvärdigt är, att äfven Myox. 

 quadricornis m. relictus skiljer sig från hafsformerna af M. 

 quadr. genom mindre storlek och svagare beväpning; de små 

 Myox. quadr. typ. äro mycket lika M. quadr. m. relictus. I 

 allmänhet skilja sig alla sötvattens-Cottidae från hafsformerna 

 genom svag beväpning och liten växt. Man kan således med 

 stor sannolikhet förutsätta, att sötvattens-Cottidae leda sitt ur- 

 sprung från hafsformerna (och ej tvärtom). 



Hvad Myox. quadr. morpha lönnbergi beträffar, ?å befinner 

 sig synbarligen denna form på väg att förvandlas till morpha 

 relictus. På denna organism utför naturen så att säga ett ex- 

 periment, hvilket vi äfven hafva möjlighet att iakttaga: liksom 

 vattnet i såväl Ladogasjön som sjön Mälaren för ej så lång 

 tid tillbaka blef sött, hvilket skett genom nyligen lösryckta de- 

 lar af Litorinahafvet, så har M. quadr. ännu ej här lyckats för- 

 vandlas till morpha relictus. 2 Och hvad sjön Mälaren angår, 

 så erhåller den ju tid efter annan tillflöde af saltvatten från 

 Östersjön, och på dess djup innehåller vattnet salt från l,3°/oo 

 till 2,8 °/oo. 3 I sjöarna Vättern och Vänern å ena sidan samt 

 Onegasjön å den andra, hvilka sjöar redan för så lång tid till- 

 baka som ancylustiden fylldes af sötvatten, lefver en morpha 

 relictus betydligt mer afvikande från den typiska. 



De resultat, till hvilka vi komma, äro således följande: 



1 Sv. Ekman. Studien iiber die marinen Relikte der nordeuropäischen 

 Binnengewässer. Int. Revue Hvdrobiol. und Hvdrogr., 5, 1 91 3 , p 510 — 550. 



* AlL'0 (Ueber Strandbildungen des Litorinameeres auf der Insel 

 Mantsinsaari. Bull. Comm. Géol Fmlande, N:r 7, iSchS, p. 41) anser, att vatt- 

 net i Ladogasjön var sött äfven under litorinatiden, men detta förefaller mig 

 tvifvelaktigt. Antagligen voro förhållandena sådana som nu i sjön Mälaren 

 (se nedan). 



3 Se Lönnberg, loc. cit, 1904, p. 90—91. 



