Smärre meddelanden. 



Egendomlig boplats för dubbeltrasten. 



Innevarande vår i medio af maj fann jag ett bo af dubbeltrast 

 ungefär 3 m. från marken invid stammen på en i öfrigt kal mindre 

 tall med en diameter af blott 15 cm. brösthöjd. Tallen hade tyd- 

 ligen i yngre år fått toppen skadad och som minne häraf fått en 

 knäbildning på omkring 3 m. från marken. En kortare af bruten, 

 torr grenstabb sköt ut från knäet och i klykan mellan denna gren- 

 stabb och stammen låg boet. Det var ovanligt stort och såg från 

 marken ut som ett ekorrbo med slarfvigt ordnade ytterkvistar. Boet 

 innehöll 4 nära flygfärdiga ungar. Då alla bon, jag hittills sett af 

 dubbeltrast, legat på minst 4 — 6 m. högt från marken ute på gre- 

 nar af tall eller gran, har jag ansett ofvan beskrifna boplats värd 

 att antecknas. ./?. Nicolin, 



Flyglekar och läten hos nattskärran. 



Då jag i medio af maj i år strax intill Kronobergshed gick ut 

 för att söka taga rätt på något morkullsträck, kom jag den 15 på 

 kvällen en varm, lugn afton ut på ett gammalt hygge vid nord- 

 västra kanten af skjutbanan. På hygget, som på västra sidan kan- 

 tas af en större myr, kvarstå enstaka dungar af gran och tall. 

 Marken var täckt af gammalt ris och torra ormbunkar. 



I skymningen började en den lifligaste konsert af nattskärror- 

 nas spinnrockssurrande, som jag någonsin hört. Minst ett 1 o-tal 

 hördes samtidigt, däraf fyra alldeles intill mig. Då och då flögo 

 dessa helt nära förbi mig, men icke med den vanliga fladdrande 

 flykten, utan med hårda långsamma, taktfasta vingslag, hvanid 

 vingarna fördes på samma sätt, som man ofta ser hos Charadrius 

 hiatkula och apricarius under deras flyglekar kring boplatsen. 



Under denna egendomliga flyglek läto fåglarna höra ett egen- 

 domligt sträft läte, som jag skulle vilja återgifva med grröui eller 

 grriii upprepadt några gånger. Efter hvarje sådan flykt, som i re- 

 gel inskränkte sig till en sträcka af 30 ä 50 mtr, slogo de ned öm- 

 som på marken, ömsom på tall- och grangrenar. Flykten utfördes 

 på en höjd öfver marken af 1 — 3 meter. Då och då under denna 

 egenartade flykt slogo de 2 ä 3 gånger i följd ihop de kraftigt 

 sträckta vingarna öfver ryggen, hvarvid uppstod ett smällande läte 

 lika starkt som och närmast liknande bergufvens smällande med 

 näbbet. 



