'4 



FAUNA OCH FLORA 



senterade. Den allmännaste är dock gråsälen (Halichoerus 

 grypiis), men äfven knubbsälen (Phoca vitulina) är tämligen 

 allmän. 



Mellan landborgarna ligger ett mot öster sluttande flackt 

 lågland, som i norra och mellersta delarna är odlingsbart och 

 delvis bevuxet med skog, men i öfrigt utgör det s. k. alvaret, 

 där jordskorpan öfver kalkgrunden är så tunn, att endast kort 

 gräs och dvärgartade hassel- och enbuskar finna näring. På 

 nordligaste delen ligger Ölands enda större barrskog, Boda 

 kronopark, som är nära 2 mil lång. Denna del af ön öfver- 

 ensstämtner till sin natur i det närmaste med Småland, och 

 fågellifvet liknar också Smålands. Ormvråken är här allmän, 

 och ett par hafsörnar häcka årligen. På mellersta västra de- 

 len från Borgholm i norr till Thorslunda i söder ligger ett 

 område med en vegetation af ek, björk och hassel, liknande 

 strandområdets, men ej så yppig, omväxlande med ängar och 

 åkerlappar. Hit har älgen under de senaste åren tagit sig 

 öfver Kalmarsund, så att där nu finnes en liten stam, och 

 några årligen skjutas, men märkvärdigt nog har den icke sökt 

 sig till kronoparken, där den kunde påräkna skydd för den ut- 

 rotning, som nu hotar den. Räf och hare äro just ej sällsynta. 

 Fåglarna äro desamma som de för området nedanför västra 

 landborgen uppräknade, till hvilka kan läggas följande större, 

 för båda områdena gemensamma arter: kattuggla, hornuggla, 

 sparfhök, lärkfalk, dvärgfalk, tornfalk, kråka, skata, kaja, nöt- 

 skrika. 



Så godt som hela östra och hela södra delarna af ön med 

 undantag af ett område kring Ottenby (Ottenby lund) på södra 

 udden sakna däremot all skog, och om något enstaka träd 

 sticker af mot den obrutna horisonten, kan man vara säker 

 på, att det är några popplar kring en prästgård eller kyrka, 

 eller några klarbärs- och plommonträd kring en bondgård. 

 Ved till bränsle får den fattiga befolkningen genom att samla 

 ihop torkad nötkreatursspillning, som blandas med några ved- 

 pinnar och användes såväl till uppvärmning som till matlag- 

 ning. På ett par ställen ha bönderna med en företagsamhet, 



