^O FAUNA OCH FLORA 



Hvad de ofvannämnda personerna också alltid öfverse, är 

 djurens individualitet. Vi kunna ju lugnt påstå, att bland alla 

 de milliarder människor, som lefvat och lefva, aldrig två varit 

 hvarandra -- fysiskt såväl som psykiskt -- fullständigt lika. 

 Detsamma gäller inom hvarje djurart, fastän gradskillnaden, 

 särskildt den psykiska, kanske där ej är så stor. Intelligensens 

 variationer är den bäste gradmätaren för artens ståndpunkt: 

 ju större intellektuell olikhet mellan individerna, desto högre 

 står arten. Den oinvigde anser i allmänhet, att alla exemplar 

 inom en djurart äro tämligen lika och uppföra sig enahanda, 

 men hvarje jägare vet, huru olika hans villebråd uppföra sig 

 vid olika tillfällen, både när de jagas och när de betraktas under 

 fredligare förhållanden! Det är hufvudsakligen med de indi- 

 viduella och artolikheterna, jag i det följande kommer att sys- 

 selsätta mig, och detta inom ett par djurklasser, som i all- 

 mänhet väcka mindre intresse och därför äro mindre kända, 

 nämligen reptilierna och groddjuren. 



Af dessa stå groddjuren i intellektuellt hänseende betydligt 

 lägre än reptilierna, och bland groddjuren stå salamandrar och 

 vattenödlor lägre än grodorna. Lifvet i vattnet tycks ej in- 

 verka vidare förmånligt på psyken, vattenödlorna utmärka sig 

 knappt framför fiskarne i allmänhet; långt större liflighet 

 visa de på vattenytan eller på land lefvande grodorna, hvilka 

 för öfrigt stå på ett högre utvecklingsstadium. 



Icke förty finner man äfven hos normala 1 individer bland 

 vattenödlor och salamandrar en viss individuell skillnad, t. ex. 

 i deras sätt att bemäktiga sig bytet, deras egenhet att välja 

 speciella uppehållsorter, att vänja sig vid de nya omgifningarne 

 i fångenskapen o. s. v. Hastigheten, med hvilken de reagera 

 på vissa yttre retelser: en masks rörelser, födans erhållande 

 genom olikt färgade glas o. d. har ju mer med sinnesorganens 

 beskaffenhet och de därmed sammanhängande reflexfenomenen 

 att göra än med den egentliga psyken. Man får vidare ej 

 jämföra handjur med hondjur, ty hanarne äro nästan utan 



1 Jämförelser mellan friska å ena sidan och svaga eller sjuka djur å andra 

 sidan äro naturligtvis för behandlingen af vårt ämne alldeles värdelösa! 



