SMÅ BIDRAG TILL DE LÄGRE RYGGRADSDJURENS PSYKOLOGI 3 i 



undantag djärfvare, stridslystnare, framfusigare, i det hela ak- 

 tivare, än honorna, detta mer beroende på könskörtlarnes 

 större aktivitet och däraf beroende sinnelag än på en annan 

 grad af själslif. Hanarna kämpa gärna och intensivt om bytet, 

 under det en hona ofta hellre lämnar den mask åt sitt öde, 

 som en annan redan nappat tag i. 



Hos grodor och paddor blir olikheten mellan individerna 

 redan större. Här märkes ofta en ganska stor skillnad i till- 

 tagsenhet, om vi så få kalla den större aktiviteten. Den ena 

 förstår ofta betydligt bättre än den andra att välja en skyddad 

 plats, hvarifrån han kan öfvervaka grannskapet och snappa 

 upp förbikommande kryp. Bland en hel de! nyinfångade djur 

 (endast unga eller endast gamla grodor, af samma storlek), 

 som man ej ger allt för riklig föda, får man snart se, hur en 

 del bli feta pa de andras bekostnad, de äro vaknare och an- 

 tagligen psykiskt starkare och därför högre stående än de 

 öfriga. Att denna tilltagsenhet icke endast beror på bättre 

 utrustade sinnesorgan (se ofvan!), visar det förhållandet, att 

 många af dem ej låta skrämma sig från födan, som de just 

 skola hugga tag i, hvaremot de andra, mindre tilltagsna, äro 

 lättskrämda och lätt bortjagade. De förra blifva fortare »tama», 

 som man säger, de vänja sig vid människan, de bli ej rädda, 

 nar man berör eller lyfter upp dem. Mellan de olika arterna 

 är skillnaden betydlig, äfven om djuren äro lika stora eller af 

 samma ålder. 



Emellertid är studiet af de intellektuella egenskaperna inom 

 en så jämförelsevis lågt stående djurklass som groddjurens ej 

 lätt, det fordrar åtminstone ganska långvariga, jämförande 

 iakttagelser. På ett betydligt högre plan komma vi, när vi i 

 det följande öfvergå till reptilierna. 



För att erhålla en tillförlitlig måttstock måste vi först un- 

 dersöka begreppen tämjbarhet och läraktighet och deras bety- 

 delse. En af mina vänner, också herpetolog, påstår alltid, att 

 han tycker bättre om sådana djur, som ej så lätt låta tämja 

 sig, och håller dem för intelligentare än andra, som genast bli 

 tama. Eller med andra ord, han håller dem för ointelligenta, 



