s\l.\ BIDRAG TILL DE LÄGRE RYGGRADSDJURENS PSYKOLOGI $3 



man får ej förvåna sig öfver, om de ej bli vidare »tama». Icke 

 förty synes dock en del giftsnokar, såsom den bekante glas- 

 ögonormen och hans egyptiske släkting, vara i ringa måtto 

 läraktiga, hvaremot alla viperorna (dit vår huggorm, skaller- 

 ormarne o. d. höra) äro och förbli ilskna, lata, fega och - 

 sannolikt mindre intelligenta. Deras fruktansvärda vapen har 

 gjort dem lifvet allt för bekvämt för att intelligensen skulle ha 

 nått någon högre grad af utveckling. Af våra svenska ormar 

 är också huggormen, af hvilken jag haft tjogtals i fångenskap, 

 den minst intelligente och intressante, han förblir alltid lika 

 otillförlitlig, ilsken och lättjefull. Våra snokar liksom de flesta 

 utländska äro mer eller mindre tämjbara och läraktiga. Så 

 t. ex. vänja sig de ilsknaste snart af med att bitas, med ilskan 

 upphör också den häftiga sinnesrörelsen, när man vill fatta 

 tag i dem, så att de sluta upp med att hväsa; så småningom 

 vänja de sig så vid vårdaren, att de utan vidare låta fatta sig 

 med händerna, 1 taga födan ur handen, krypa omkring och 

 trifvas på vårdaren, framför allt i hans fickor, event. välja de 

 vissa möbler nära brasan eller värmeledningen som uppehålls- 

 ort, precis som hvilken hund eller katt som hälst! Mycket 

 olika förhålla sig skilda ormgrupper gent emot människan ute 

 i det fria. Under det vissa klättersnokar (Coronella, Coluber, 

 Contia, Tarbophis, o. s. v., alltså äfven vår hasselsnok) visa 

 sig alldeles orädda, ofta ej försöka fly, äro andra särdeles 

 skygga (Zamenis m. ti.) och fly med enorm snabbhet, de flesta 

 af dem — särskilt de senare — ■ bitas gärna vid beröring. 

 Vattensnokarne {Tropiäonotus, m. ti.) äro också skygga och 

 fly snabbt, vid infångandet hväsa de och synas hugga omkring 

 sig, men det är endast tomt hot, de öppna aldrig munnen. 

 Alla dessa ormar äro lätta att tämja, såsom redan ofvan 

 nämndes. Håller man ett större antal ormar samtidigt, märker 

 man snart åtskilliga individuella olikheter; alldeles särskildt i 

 ögonen fallande är vissa exemplars stora godmodighet med 



1 Härtill inskränker sig vanligen »dressyren» hos alla ormtämjares större 

 eller mindre förevisningsobjekt, livilka med fullständig resignation låta handskas 

 med sig nästan hur som hälst. 



Fauna och Flora 1915. Haft. 1. t, 



