36 FAUXA OCH FLORA 



ej närmare sysselsatt sig med sina djur, utan dessa hade för- 

 vildats, antagligen på så sätt, att de vant sig vid att kämpa 

 om köttstyckena, de hade blifvit ena riktiga »kamptjurar». — 

 En väldig scheltopusik, som jag förliden vår fångade i Lao- 

 diceas ruiner, är för mig en fullständig gåta, så fromt förhöll 

 han sig redan vid infångandet och har sedan dess aldrig ens 

 med en häftig rörelse förrådt hvarken vrede eller fruktan. 



De egentliga ödlorna äro i frihet vanligtvis allt annat än 

 godmodiga, medlemmarne af den stora gruppen Lacerta (dit 

 våra och för öfrigt de flesta europeiska ödlor höra) bita vildt 

 omkring sig, när man fångar dem, under det andra (Chalcides, 

 Mabuia, Agama, geckoer m. fl.) på sin höjd öppna gapet och 

 se farliga ut. Se ormarne med sina stirrande, nästan orörliga 

 ögon tämligen »själlösa» ut, kan man sannerligen ej säga detta 

 om ödlorna. Med sina lifliga, rörliga ögon observera de allt, 

 som händer i omgifningen, deras stora antal, deras skygghet 

 och rörlighet göra dem till de mest bemärkta af reptilierna, 

 särskildt i södern. Synen är mycket god, efter ögonen kommer 

 tungan som det förnämsta sinnesorganet, den förenar i sig hos 

 alla reptilier både smak, lukt och känsel (d. v. s. praktiskt 

 taget!). 



Ödlorna äro mycket skygga, vid minsta annalkande fara 

 kila de in i sina gömslen. Intressant är emellertid att se, 

 huru de vid starkt trafikerade gator och vägar vänja sig vid 

 bullret, ja -- hvilket är ännu märkligare -- äfven vid förbi- 

 skymtande skuggor, ty för sådant äro de mycket känsliga, 

 synen står ju betydligt öfver hörseln! Vid sådana vägar kan 

 man göra intressanta iakttagelser, man kan väl utan svårighet 

 komma djuren närmare, men de äro »nervösare» än på andra 

 ställen; de märka genast skillnaden, om någon passerar lugnt 

 förbi eller stannar, äfven om detta ej sker alldeles i närheten. 

 Den som vill fånga dem bör kunna göra detta åtminstone på 

 någon meters afstånd. Ett stycke afsides från en sådan väg 

 är känsligheten för ovana ljud och rörelser större, man måste 

 smyga sig fram, men här kommer ofta en annan ödlornas 

 egenskap reptiliejägaren till hjälp, nämligen deras stora ny- 



