40 FAUNA OCH FLORA 



åskådare i professor B! Det var visst ett par persiska Testudo 

 horsfieldi, det handlade om. 



Jag har ej förut yttrat mig om reptiliernas »musikaliska 

 begåfning» af den enkla orsak, att det är svårt skaffa så 

 träffande bevis på musikglädje som för de ofvannämnda sköld- 

 paddorna. Reptilier äro ju i allmänhet tysta djur, som ej ge 

 några lockrop ifrån sig. Att de emellertid ej fly musikens 

 toner, är tämligen säkert, och att t. ex. ormar bli liggande på 

 ett piano, när man spelar, har jag mer än en gång fastställt, 

 men det är också allt. Grodorna reagera däremot starkt på 

 ljud — om på musik, kan jag ej yttra mig om -- de kväka 

 och svara hvarandra under leken, och under sommarkvällarne 

 behöfver endast en eller ett par börja för att hela kören skall 

 stämma in. En person, som imiterar kväkningarna, kan utan 

 svårighet anföra kören. 



Lika tröga som landsköldpaddorna äro, lika lifliga äro 

 vatten- resp. kärrsköldpaddorna. Såsom varande rofdjur, 

 hvilka skola fånga snabba grodor, fiskar o. d., måste de ju 

 också kunna röra på sig. De sköldpaddor, som hållas tama, 

 spatserande omkring på golfven, visa ej mycken likhet med 

 sina syskon i frihet eller med dem, som äfven fångna få lefva 

 i en »naturenlig» omgifning. Dit hör framför allt utrymme, 

 sol och mycket vatten. Då förbli de samma lifliga, intelligenta 

 och synnerligen intressanta djur, som de äro i full frihet, och 

 då först har man det riktiga nöjet af dem. Som de aldrig 

 aflägsna sig långt från vattnet, är detta alltid deras tillflykts- 

 ort, och fordras det ofta stor snabbhet och list för att fånga 

 dem, men en gång fångade, bli de vanligtvis snart tama, ju 

 yngre, desto fortare. Att uppföda små nykläckta eller års- 

 gamla kärrsköldpaddor (af en tvåkronas storlek) är därför en 

 tacksam och intressant uppgift, som man har stor glädje af. 



En gång för några år sedan hemförde jag några kärr- 

 sköldpaddor, som fingo bo på min balkong. Som dörrarne till 

 denna voro öppna dag och -natt, kunde djuren komma in i 

 rummet, om de ville, men de stannade vanligtvis därute, mot 

 nattens kyla funno de skydd i en trälåda, fylld med mossa. 



