74 FAUNA OCH FLORA 



det att bon i täta granar och enbuskar ofta kvarsitta under 

 åtskilliga år. 



I öfvergifna bon af på marken häckande fåglar finna sprid- 

 ningsenheterna ofta lämpliga groningsbetingelser, och t. o. m. 

 vegetativa delar af kärlväxter kunna här ej så sällan utveckla 

 sig vidare. 



Flera måsarter (exempelvis Rissa tridactyla, Läras argen- 

 tatus och marinas) häcka mer eller mindre regelbundet på 

 branta bergväggar. Bomaterialet, som utgöres af grässtrån, 

 örtstjälkar, storväxtare alger o. s. v., hämtas till stor del från 

 hafsstranden. Då dylika måsbon ofta innehålla grobara frön 

 och frukter, 1 är det tydligt, att dessa fåglar bidraga till att 

 föra gräs och örter upp till strandklippornas springor, hyllor 

 och afsatser. 



Synzoisk spridning genom däggdjur. 



Ekorre. På Östra holmen, i hvars hasselsnår och gran- 

 skogar ekorren är synnerligen talrik, hade jag tillfälle att taga 

 närmare kännedom om talrika såväl bebodda som öfvergifna 

 bon. En del af dessa hade byggts i enbuskar eller täta ung- 

 granar, ej högre än att de kunde nås med handen; andra voro 

 fastade i höga granar, antingen inne vid stammen och högt 

 öfver marken eller ute mot spetsen af större grenar och då 

 på ungefär 2 — 4 m:s höjd. Fem bon, som nedtogos för un- 

 dersökning, hvilade alla på ett underlag af rätt få gran- eller 

 hasselkvistar. Fyra af dem voro till största delen byggda af 

 skogsmossor (//. sqaarrosam, proliferum, parietinam och triqne- 

 tram). Enstaka bitar af andra mossor {Hypna, Mnia, Antltrichla 

 och Aalacomniam palustré) funnos äfven. Andra beståndsdelar, 

 såsom enbast, gräsblad och tuffragment af fårsvingel, voro af 

 underordnad betydelse. Ett af bona var inuti tapetseradt med 

 hårbärande småax af bladvass. Det återstående boet bestod 

 till öfvervägande del af enbast och gräsblad (gröe och liven), 



1 Jfr. Fauna och Flora 1913, p. 145—146 



