76 FAUNA OCH FLORA 



Åkersork, Såväl åker- som vattensorken lefva under 

 vintern af säd och andra »frön», som de hopsamlat i sina 

 gångar. Den förra arten skall enligt Nilsson stundom äfven 

 upplägga förråd af blomsterlökar samt rotknölar af Stachys 

 palustris, »efter hvilken sistnämnda han isynnerhet är begärlig 

 och hvaraf hela göpnar finnas samlade». Sorkbona äro i regel 

 byggda af torrt gräs och innehålla stundom fröbärande växt- 

 delar. 



Igelkott. Ett bo från Hököpinge i sydvästra Skåne bestod 

 hufvudsakligen af gräsblad och grässtrån, däribland några få 

 vipprester af hvitgröe och ängssvingel samt ett par mosstappar 

 (Br. rutabiilum). 



Gräfling. I en i Sv. Bot. Tidskr. 1909 införd uppsats 

 om »Skandinaviens tryfflar och tryffelliknande svampar» med- 

 delar Th. M. Fries, att gräfling, ekorre och nötskrika uppgräfva 

 och förtära hjortsvampar (Elaphomyces). G. Schröder har 

 äfven iakttagit, att gräflingen samlar förråd af sådana svampar 

 i sitt gryt; i ett dylikt fann han sålunda Elaphomyces »till en 

 myckenhet af 3 å 4 liter». 



Då så många olika fågel- och däggdjursarter medverka 

 vid den synzoiska spridningen, och då densamma äger rum i 

 mycket stor utsträckning, är det tydligt, att den ej kan vara 

 utan betydelse, om den också i regel endast försiggår på korta 

 afstånd. Mest iögonenfallande blifva dess verkningar, när ört- 

 eller vedartade växter föras till mer ovanliga växplatser, t. ex. 

 upp i trädkronor eller till afsatser och springor på branta 

 bergväggar, eller när man träffar täta samlingar af säd- eller 

 örtplantor exempelvis i öfvergifna sorkbon. 



Uddevalla i mars 1915. 



