8o FAUNA OCH FLORA 



där de pläga vara bredare, äro de knappt mer än 2'/2 mm. 

 och vanligen smalare, på ryggen högst l 1 /-' mm. Vingpennorna 

 svarta med gråmarmorerade spetsar och rostgula fläckar, som 

 delvis bilda ofullständiga tvärband. Dessa sträcka sig längre 

 ut mot spetsen ' än hos vår vanliga nattskärra. De mellersta 

 stjärtpennorna ha ryggens färg med smala, vågiga svarta tvär- 

 band, de yttre ljust rostgulgrå med svarta spräckligheter. Krop- 

 pens undersida rostgulhvit med mörka tvärband. 



Från sina närmaste geografiska grannar är denna art väl 

 skild. Så väl C. europceus som den något blekare C. unwini 

 i Turkestan och Persien ha stora runda hvita fläckar på de 

 3 första handpennornas innerfan samt hvita yttre stjärtpenn- 

 spetsar hos hanen. Detsamma gäller om den med ett rostgult 

 nackband försedda C. ruficollis i Nordafrika och på Pyreneiska 

 halfön. C. cegyptius från nordöstra Afrika och tillgränsande 

 delar af sydvästra Asien saknar visserligen hvitt på stjärten, 

 men i dess ställe är det hvita på handpennorna ytterligare ut- 

 veckladt till breda tvärband. Teckningen i öfrigt är också 

 olika hos den sistnämnda med korta fläckar på hufvudet i st. f. 

 långa spolstreck o. s. v. Den vid Aden funna nattskärran 

 intager alltså en ganska isolerad ställning. Dess mycket bleka 

 färg tyder på, att dess hemvist med all säkerhet är torr, sandig 

 och ökenartad. Det är också sannolikt, att denna är att söka 

 i de södra och inre delarna af arabiska halfön, som ha en 

 dylik natur. Det ifrågavarande fyndet gifver ock stöd åt den 

 uppfattningen, att södra Arabien i zoogeografiskt och faunis- 

 tiskt afseende intager en viss själfständighet. Särskildt har 

 det på senare åren ådagalagts, att flera däggdjursformer där- 

 städes äro ganska olika de närstående i andra länder. 



De fyra nattskärrorna, som gifvit upphof till ofvanstående, 

 erhöllos ej i land vid Aden under någon exkursion i dessa heta 

 trakter, utan de voro nog tillmötesgående att flyga ombord på 

 den svenska ångaren »Indianic», där de blefvo vederbörligen 

 omhändertagna. Detta lilla sjöäfventyr har gifvit anledning 

 till, att arten fått namnet Caprimulgus nauta. 



