88 FAUNA OCH FLORA 



Samlar sparftigglan förråd? 



Kändt är ju att en hel del rofdjur, då tillfälle därtill yppar sig, 

 döda långt flera rof, än de för tillfället hafva användning för, och 

 synes motivet härtill ej så mycket vara tanke på framtida behof, 

 som fastmer endast ett utslag af grymhet och blodtörst. 



Roffåglarna däremot bruka ju i allmänhet, äfven vid riklig till- 

 gång å föda, ej bemäktiga sig mera än de för tillfället orka för- 

 tära, och är det hufvudsakligen endast vid boet hos ungarna, som 

 man plägar finna anhopningar af födoämnen. Det kan därför kanske 

 vara af intresse att relatera ett fall, då en sparfuggla befanns hafva 

 samlat förråd, säkerligen för att därigenom kunna möta eventualiteter, 

 som en sträng och snörik vinter kan föra med sig. 



Den 26 nov. sistlidet är iakttog undertecknad under en skogs- 

 förrättning en sparfuggla, som kom flygande med något byte i 

 klorna och kröp in i en torrtall, i en hålighet, som synbarligen 

 uthackats och bebotts af P. tridactylus. Efter en stund kom hon 

 åter ut och blef då skjuten. Då jag hade intresse af att närmare 

 taga reda på, hvad fågeln haft i klorna, lät jag fälla trädet, och 

 befunnos då däri vara gömda 2 ex. af Sorex araneus 8 ex. af Evotomys 

 rufocanus samt 2 af Evot. glareolus, hvilka alla syntes vara färska. 

 Förvånansvärdt är huru fågeln kunde praktisera sig in i trädet med 

 sitt byte i klorna, då hålöppningen endast var drygt 4 cm. i dia- 

 meter och äfven sorkens tyngd, 22 gram, syntes varit besvärande, 

 då fågeln under de omkr. 300 meter, jag såg den flyga, måste 

 hvila sig tre gånger. 



Efter en flerårig mellantid af bortavaro hafva sparfugglor denna 

 vinter uppträdt litet hvarstädes i Västerbotten, troligen en följd af 

 den rikliga tillgången å sorkar och möss. 



R. Gram. 



I hvilka delar af Sverige uppträder myrspofven (Limosa 

 lapponica (L)) som häckfågel? 



I »Nordens Fåglar» andra upplagan, säges om myrspofvens före- 

 komst i Sverige, sid. 215: »I Sverige är han funnen häckande i 

 Muonioniska. Enontekis och vid Kyrö i Torneå Lappmark. Vid 

 Qvickjock skall han saknas (Kinberg)». Detta är allt! Dessvärre 

 vill det synas, som om dessa lokaluppgifter vore oriktiga, ty de två 

 första af de uppräknade orterna ligga i Finland, icke i Sverige, och 

 med den sistnämnda afses äfven högst sannolikt en ort i finska 

 Lappland. Muonioniska är nämligen det officiella namnet på finska 

 Muonio — svenska Muonio heter Muonionalusta — och Enontekis 

 är den till Karesuando gränsande socknen på finska sidan af 

 Muonio älf. Att därmed skulle afses Karesuando är föga troligt, 

 ehuru man visserligen någon gång hör en sådan benämning an- 

 vändas. Hvad slutligen Kyrö beträffar, är det ju möjligt att en 

 ort med detta namn finnes i Torneå lappmark, men då orten Kyrö 

 i norra Kittilä (Finland) är en gammal, känd häckningsplats för 



