104 FAUNA OCH FLORA 



arter, Smilacina amplexicaulis, Viola lobata och talrika andra. 

 Diverse gräs samt Carex- och Lusula-arter ingå äfven. Den 

 eleganta rosacén Chamcebatia foliolosa bildar stundom stora, 

 rena mattor och fyller luften med bladens starka doft. 



Ett praktfullt tillskott får floran på större höjd (c. 2,000 tn.), 

 där Abies magnifica börjar uppträda. Pimis ponderosa har 

 öfvergått i var. Jeffreyi, som har ännu större kottar än hufvud- 

 arten. Intressant är förekomsten af Populus tremuloides. 



Öppna platser kring klippartierna, där skogen glesnar, 

 klädas af subalpin chaparral, där särskildt Castanopsis sem- 

 pervirens och Qnercns vaccinia?folia göra sig gällande. Där 

 bäckarna rinna fram öfver platån, ge de upphof till grönskande 

 ängar. Rundt omkring står ett band af Pinus Murrayana, 

 smärt och reslig, och den öppna marken är beströdd med 

 5a//x-buskar. I gräsmattan igenkände vi Agrostis alba och 

 Aira ccespitosa såsom viktiga beståndsdelar. Af örterna stodo 

 åtskilliga ännu i full blom, så Aster occidentalis, Erigeron sal- 

 suginosus, Gentiana simplex (lik serrata), Heleniam Bigelowii, 

 Lignsticiim Grayi, Phalacroseris Bolanderi (sälls. Compos. med 

 orangegula korgar), Polygomim bistortoides, Senecio triangu- 

 laris etc, andra hade sett sina bästa dagar, så Caltha biflora, 

 Dodecatheon Jeffreyi (Primul.), Pedicularis attollens, Spiranthes 

 Romanzoffiana (Orchid.), Veratrum californicum m. ti. Hälft 

 gömda under gräset växa talrika exemplar af den lilla synner- 

 ligen täcka Mimulus primuloides. 



Ledsamt nog låg den egentliga fjällfloran utom räckhåll 

 fö;" oss. Hvad vi fingo se däraf gaf säkert endast en försmak. 

 De koloniartade samhällena å Sentinel Domes (2,500 m.) hvita, 

 starkt vittrade granit torde dock ha gifvit någon idé om Sierra 

 Nevadas alpina vegetation (Tig. 4). Enstaka träd (Abies mag- 

 nifica, Pinus Jeffreyi och monticola) buro vittne om vindens 

 deformerande inflytande. Snår eller snarare mattor af Holo- * 

 disens dumosus och Quercus vaccinicefolia voro mycket karak- 

 teristiska. Örterna stodo häruppe allmänt i blom: gula och 

 hvita Eriogonum-arter, hårfin Oxytheca (Polygon.), Pentstemon 

 Newberryi (gredelin), Gilia aggreata (skarlakansröd) och andra 



