DRAG l'K VEGETATIONEN I KALIFORNIEN OCH ARIZONA 107 



och laurina m. ti., men härtill komma sydligare, fysiognomiskt 

 viktiga typer, särskildt kakteer (Opantia, Cereus, dock ej af 

 det större slaget) ocli Yucca. Naturligtvis spela fortfarande 

 de småbladiga, vintergröna ekarna (här allmännast Q. dumosa) 

 en viktig roll. Skog finnes ej i kusttrakterna, ty vi befinna 

 oss långt söder om redwoodens område. Desto större upp- 

 märksamhet förtjänar det lilla beståndet af Pinus Torreyana å 

 den lösa sandstenen norr om La Jolla, den enda lokalen på 

 fastlandet — den växer dessutom å Santa Rosa-ön ett stycke 

 frän kusten. Torrey-tallen är otvifvelaktigt en art stadd i ut- 

 döende. 



Barrskogsbältet besökte jag i San Berrardino- och Cuya- 

 macabergen. Från staden San Bernardino färdades jag upp 

 genom en canon-artad dalgång. Väggarna voro klädda af hård- 

 bladsskog, där Photinia och Umbellularia stodo praktfulla; 

 ekarne företräddes af Q. chrysolepis och Kelloggii, en och annan 

 Platanus racemosa lyste med björkhvit stam, Symphoricarpus 

 stod öfversållad med hvita bär, Rosa californica med röda 

 nypon. Här och där stack Juglans californica af mot det öfriga 

 löfverket. Lianer (C/ematis ligusticifolia och parviflora, Vitis 

 Girardiana) bildade snärjande tapeter. Kring bäckar i dal- 

 bottnen var vegetationen så lik en lunddäld som den kan bli 

 i Kalifornien: ståtlig Alnus rhomhifolia, Acer macrophyllum, 

 Platanus, en och annan ek samt buskskikt af Lonicera subspicata, 

 Symphoricarpus mollis, Rubus ursinus och sådana gamla vän- 

 ner som Rubus nutkanus och Rosa gymnocarpa, hvilkas be- 

 kantskap jag gjorde redan i Kanada. Ett och annat träd var 

 alldeles täckt af Vitis. Bland de rätt fåtaliga örterna anteck- 

 nades Aralia californica, Boykinia rotundifolia (Saxifrag.), 

 Galium-arter, Solanum Douglasii,Solidago californica, Thalictrum 

 polycarpum, Polysticlium minatum och — naturligtvis — Pteri- 

 dium aquilinum. I den öfversta, torrare delen af klyftan tog 

 chaparralen öfverhand, med inströdda barrträd, som högre upp 

 sluta sig tillsamman. Endast här, begränsad till dalens rand, 

 växte Pseudotsuga macrocarpa, mycket lik den vanliga Douglas- 

 granen, men med betydligt större kottar. Utanför dalen ser 



