120 FAUNA OCH FLORA 



dödade träden vid boplatserna. Vid en koloni, som anlades 

 1823 på Vaarsö i Horsens fjord, skötos t. ex. från 1827 till 1845 

 öfver 10,650 skarfvar. I en annan koloni dödades 1860 ej 

 mindre än 597 par, o. s. v. Äfven om antalet fåglar är stort från 

 början, måste det ju taga slut under sådana omständigheter. 



Huru långt tillbaka i tiden den i träd häckande skarfvens 

 historia går här i vårt land är ovisst. Det är dock att märka, 

 att Anders Jahan Retzius ej synes ha känt till dylika fåg- 

 lar, då han utgaf sin upplaga af Fauna Suecica år 1800. Han 

 säger nämligen: »Nidificat in scopulis», hvilket ju blott gäller 

 om den större formen. Sannolikt är alltså, att omkring 1800 

 inga trädhäckande skarfvar funnos i Skåne. 



Med afseende på dylika skarfvars förekomst i Danmark 

 säger Chr. L. Brehm år 1831: »Sie ist seit einigen 30 Jahren 

 in Dänemark eingewandert» — — . Denna »Baumscharbe» 

 gifver Brehm samtidigt namnet Carbo arboreus, hvilket namn, 

 om det kan fixeras med säkerhet, har prioritet framför Sv. 

 Nilsson's namn medias af år 1835. För bestämningen har man 

 hufvudsakligen ledning af måttuppgifterna på näbben. Denna 

 säges af Brehm vara 35 — 38 linier hos hanen och 33—35 linier 

 hos honom. Detta mått synes dock vara något drygare än för Sv. 

 Nilsson's mellanskarf. Brehm's dräktbeskrifning är tämligen 

 intetsägande, så att det återstår sålunda hufvudsakligen lokal- 

 uppgifterna, att den häckar i Danmark och tränger sig in i 

 hägerkolonierna där samt dessutom lefver vid de tyska kusterna 

 och insjöarna. Detta är dock i och för sig nog, för att man 

 skall veta, hvilken skarfform som afses med artnamnet, hvilket 

 ju för öfrigt är ganska karakteriserande. Men då det gällde 

 namngifning, gjorde minsann Brehm ingenting till hälften. Han 

 har äfven i detta fall ytterligare ett namn, som tämligen klart 

 hänför sig till samma skarfform. Detta namn är »Die kleine 

 Kormoranscharbe. Carbo subcormoranus Brehm». Den skarf, 

 som får detta namn, beskrifves såsom ännu mindre än »arbo- 

 reus», särskildt är näbben liten. Då det dock uttryckligen 

 säges, att denna lilla skarf har 14 stjärtpennor, kan det ej 

 vara någon förväxling med toppskarfven (C. graciilus). — Vi- 



