i66 



FAUNA OCH FLORA 



dessa och smörja hornen, upphöra enligt lapparna dessa na- 

 turligtvis» att växa. Däraf relationen. 



Det har synts mig vara af intresse att kunna framvisa 

 några fullt säkra exempel på det slag af hornrelationer, som 

 lapparna söka förklara genom den nämnda berättelsen. Det 

 ena af de här anförda fallen gäller en ren, hvilkens högra bak- 

 ben blifvit afbrutet och därpå åter hopläkt (fig. 1). Som synes 

 är det vänstra hornet fullständigt normalt, medan det högra 

 är synnerligen defekt. Istagg och ögontagg äro visserligen 



Foto Th. Lindfors. 

 Fig. 2. Hornkrona af i bägge bakbenen skadad rentjur, från 

 sidan och framifrån. 



normalt, om än svagt utvecklade, men stången är helt afvikande. 

 Dels är den fullständigt utan grenar, dels och framför allt är 

 den synnerligen oregelbundet böjd, med kurvor helt skilda från 

 de för det normala renhornet karakteristiska. Stången ger 

 närmast intryck af att helt ha kommit utanför någon för till- 

 växtsystemet reglerande kraft. 



Det andra hornet härrör från en ren, hvilkens bägge bak- 

 ben blifvit i mindre grad skadade, dock så att renen haltat på 

 dem bägge. Äfven här är det endast stången som influerats, i 

 det den på bägge hornen är utan taggar. Stången har i detta 

 fall bibehållit betydligt mer af sin karakteristiska böjning, dock 

 är den på bägge hornen betydligt rakare än normalt (fig. 2). 



