170 FALNA OCH FLORA 



i ett enda par åtminstone i 10 års tid. I de öfriga byarna 

 uppges det däremot vara först under de sista 4 — 5 åren, som 

 den begynt uppträda som häckfågel. Till en början säges 

 han ha förekommit blott i några enstaka par, men från och med 

 det förflutna året iakttogs han blifva betydligt allmännare. Nu 

 torde i hela Tärna socken förekomma åtminstone 10 — 15 par 

 häckande starar. 



Den egendomliga, svarta fågeln väckte naturligtvis blard 

 befolkningen icke så liten sensation, då den först började visa 

 sig mera talrikt. Man hade ganska märkliga funderingar om, 

 »hvad det kunde betyda». Numera har dock befolkningen, tack 

 vare turisttrafiken, ganska väl reda på dess fredliga egenskaper 

 och fågeln ses öfverallt med mycket blida ögon och ofredas 

 på intet sätt. Äfven namnet stare är nu genom turisterna 

 ganska allmänt kändt bland befolkningen. 



Beträffande den väg, som staren kommit, torde utan vidare 

 Norge kunna anges som dess ursprungsland. Vid den när- 

 maste norska kustorten, Mo i Rånen, förekommer staren mycket 

 talrikt och plausibelt synes, att han letat sig därifrån öfver 

 de ganska låga gränsfjällen till Tärna. Vägen är icke lång, 

 till det närmast belägna Umasjö c:a 7V2 mil, till det längst 

 bort belägna Laisholm c:a 1 1 mil. Orsaken till, att han först 

 på senaste tiden börjat bli bofast på svenska sidan, är svår 

 att utleta. Mycket antagligt är dock att den sammanhänger 

 dels med byggandet af en landsväg mellan östra ändan af 

 Öfver-Uman och Tärna kyrkoplats, dels med den ifrigare od- 

 lingen kring de svenska byarna. Af allt att döma synes staren 

 i dessa nordliga trakter vara mycket starkt bunden till män- 

 niskan och knappast företaga vare sig några rekognoscerings- 

 turer eller bosättningar annat än efter de större stråkvägarna. 

 Möjligen har den lifligare trafik, som blifvit en följd af lands- 

 vägen, inverkat på staren därhän, att han med större trygghet 

 letat sig fram mot öster. Den utvidgade odlingen återigen har 

 antagligen väsentligt ökat starens möjlighet att finna föda. 

 Det synes nämligen uteslutande vara å de odlade partierna, 

 han letar och finner den erforderliga näringen. 



