I 7 4 FAUNA OCH FLORA 



kanske ichthylogen Th. Gill med stöd af bristfälligt material 

 af en fläckig jättehaj från kaliforniska golfen en ny art, som 

 han kallade Micristodus punctatus. Men senare undersökningar 

 ha visat, att denna åtminstone hör till samma släkte som 

 Rhineodon. Nästa meddelande om dessa jättehajar kommer 

 ånyo från Indiska oceanen. En viss Perceval Wright omtalar 

 1870, att de voro allmänna vid Seychellerna. Han säger sig 

 ha sett exemplar af öfver 50 fots längd, och »trovärdiga män, 

 vana att uppskatta längden af kaskeloter», skulle ha meddelat 

 honom, att 70 fots exemplar förekommo. Några bidrag af 

 något värde till kännedomen om hvalhajen har dock Wright 



Fig. 1. Hvalhajen enl. Smith. 



ej lämnat, ehuru han säger sig ha haft flera exemplar till för- 

 fogande. Han omtalar emellertid, att den trots sin oerhörda 

 storlek är alldeles ofarlig. Är 1883 fick chefen för museet i 

 Colombo på Ceylon ett exemplar af 23 fots längd, 13 fots om- 

 krets och 3 fots bred mun. Detta uppstoppades i nämnda 

 museum. Sex år senare strandade ett nästan lika långt exem- 

 plar vid Madras och troddes först vara en hval. Samma och 

 följande år erhöllos flera smärre exemplar vid Ceylon. År 1883, 

 då det italienska forskningsfartyget Vettor Pisani låg i Panama- 

 bukten, varsnades en stilla dag flera väldiga hajar. Man begaf 

 sig ut i båtar och lyckades harpunera en af dessa. Den bog- 

 serade flera båtar under mera än 3 timmars tid med 2 knops 

 fart, men dukade slutligen under af blodförlusten och släpades 

 då upp på stranden, emedan den var för stor att hissas ombord. 



