LITTERATUR 1 89 



valuta för sin årsafgift af 2 kr. och redan den saken förutom för- 

 eningens goda syfte borde egga till en riklig tillströmning af nya 

 medlemmar. E. L. 



Arwidsson, Ivar. Spridda studier öfver vanliga kräftan i sam- 

 band med kräftmärkningar i Södermanland och Hälsingland. (Med- 

 del. fr. Lantbruksstyrelsen n:r 192 [n:r 7 år 1914]). 1 



Förf. till ifrågavarande studier märkte under åren 1905 och 1906 

 599 kräftor, som utsattes i en tämligen näringsrik sjö i norra Häl 

 singland och 1911 och 1912 480 kräftor, som utsattes i Söderman- 

 land — dels i en sjö, dels i samma sjös afloppsä; denna närings- 

 rikare än sjön. I Hälsingland utsattes kräftor frän Västmanland, 

 enär kräftor praktiskt taget förut saknades i sjön - - kräftor Iran 

 en del tidigare planteringar dock undantagna. I Södermanland 

 marktes kräftor från resp. vatten. Själfva märkningen, som afsåg 

 att ge hvarje individ sitt nummer, grundades pä inklipp i stjärtfe- 

 nans flikar i nära öfverensstämmelse med prof. Appellöfs metod för 

 hummermärkning, och tillåter det använda systemet en märkning af 

 599 individ. Om hanar och honor skiljas åt, kommer man sålunda, 

 om så önskas, upp till praktiskt taget 1,200 individ. Ännu efter 

 tvenne skalömsningar kan man tydligt afläsa märkena, som emeller- 

 tid sedermera blifva mer eller mindre utplånade, särskildt hos yngre 

 djur; hos dessa blifva de med inklipp försedda fenflikarna gärna 

 mer eller mindre vågiga och dessutom hopdragna. 



Af märkta hanar hafva följande procent återfiskats: Söderman- 

 land i sjön: 15 %, dito i ån 22,7 % och i Hälsingland 43,75 %; mot- 

 svarande tal för honorna 12,3, 6,7 och nära 28 %. 



Vid upprättandet af förteckning öfver de märkta kräftorna, som 

 i Södermanland aldrig fingo hafva större skillnad i klolängd än 3 

 mm., mättes förutom kroppslängd äfven klornas längd. Vid upp- 

 rättandet af en grafisk tabell (jfr uppsatsen) öfver alla likkloiga in- 

 divid framstår tydligt det kända förhållandet, att klorna under till- 

 växten öka jämförelsevis starkare än kroppslängden och vidare att 

 hanarnas klor öka mera än honornas. Dessutom kommer det 

 i det hela regelbundna förhållandet till synes, att af Sörmlandskräf- 

 tornas både hanar och honor de i ån hafva större klor än motsva- 

 rande i sjön, men att de i Hälsingland utsatta kräftorna förhålla 

 sig olika allt efter könet och detta pä sådant sätt, att hanarna här 

 ha större klor än föregående hanar, då däremot honorna stå midt 

 emellan föregående hongrupper. 



I samband med denna olikhet i klornas relativa längd kan på- 

 pekas, att procenten honor med första stjärtsegmentets fotanlag mer 

 eller mindre utbildade (i någon likhet med hanarnas) stiger från 

 I % i Sörmlandssjön till 8,2.% i Hälsingland och 18,1% i Sörm- 

 landsån; således en viss, ehuru kanske mycket väl tillfällig öfverens- 

 stämmelse mellan relativ klolängd och befintligheten af resp. fotanlag. 

 Att dessa senare skulle, såsom tidigare framkastats, hafva något 

 samband med den å kräftans gälar parasiterande igeln Branchio- 



1 Autoreferat enl. redaktionens uttalade önskan. 



