LITTERATUR igf 



under So mm. ursprunglig kroppslängd, med öfver ii mm.; mellan 

 So och 99 mm. med 8 — c:a 8,7 [9,7 — 10] mm.; mellan 100 — 104 

 mm. med nära 10 [ca 10, 6\ mm. och mellan 105 — 125 mm. 7 mm., 

 minsta tillväxten eller 5 mm. hos ett 125 mm. långt individ. Andra 

 året visade storleksgrupperna 109 — 114 en tillväxt af 8,25 — 8,6 mm. 

 och tvenne 123, resp. 130 mm. långa individ ännu en af 5 resp. 

 6 mm. Dessutom finnas här liksom äfven i andra fall uppgifterom 

 individ, som först återfångats efter resp. andra skalömsning. 



I Södermanland — resp. sjön och ån ■ — visade hanarna föl- 

 jande tillväxt: gruppen 95 — 99 mm. ?, resp. 10,5 mm.; 100 — 104 

 mm. ?, resp. 10 mm.; 105 — 109 mm. 9,75, resp. 10,5 mm.; 110 — 

 114 mm. 8,é resp. 9,44 mm.; 115 — 119 mm. 9,85, resp. 9,25 mm.; 

 120 — 124 mm. S (1 individ), resp. 8,S7 mm. Individ från än resp. 

 125, 130 och 132 mm. längd tillväxte ännu med resp. 8, 10 och 

 6 mm. Dessa hanar visade genomgående större tillväxt än hanarna 

 i Hälsingland första sommaren och uppnåddes eller öfverträffades 

 af dessa under andra sommaren blott undantagsvis; vidare tillväxte 

 åns hanar, med ett undantag, något starkare än sjöns. 



Af honor, som saknat rom, resp. ungar samma sommar som 

 den ifrågavarande skalömsningen ägde rum, hafva de i Hälsingland 

 med en längd af 82 — 124 mm. första sommaren ökat med i medel- 

 tal 8,j4 mm.; ännu vid 120, resp. 124 mm. längd 7, resp. 8 mm.; 

 motsvarande romhonor med en längd af 92 — 107 mm. hafva i me- 

 deltal ökat med 5,4 mm. Andra året ökade de här iakttagna ej 

 rombärande honorna (102 — 112 mm.) 8 mm. och romhonorna (92 

 — 113 mm.) 4,83 mm. I Södermanland ökade (första och enda året) 

 ej rombärande honor i sjön (102 — 112 mm.) 7,33 mm. och i ån 

 (91 — 106 mm.) 8,2; mm. Af rombärande honor iakttogos här blott 

 2 individ (106, resp. 112 mm.), bägge med en tillväxt af 6 mm. 

 De rombärande honorna visa sålunda, för öfrigt helt naturligt, ge- 

 nomgående en mindre tillväxt än öfriga honor. 



Angående honornas fortplantning, som väl i vanliga fall inom 

 ifrågavarande områden sker hvartannat år, sä föreligga från Häl- 

 singland bevis för att åtminstone 3:ne honor fortplantat sig tvenne 

 är i följd; med 6 andra har samma förhållande mer eller mindre 

 sannolikt ägt rum. En 124 mm. lång hona har sammastädes ej 

 fortplantat sig under två år i följd, och på liknande sätt har sanno- 

 likt en annan hona, 112 mm., förhållit sig. 



I många fall hafva de märkta kräftorna ej vandrat något nämn- 

 värdt, i andra fall något. I sjön i Hälsingland gingo af de vand- 

 rande hanarna flertalet från afloppet, då däremot honorna voro mera 

 obestämda. I än i Södermanland vandrade t. ex. två hanar och en 

 hona c:a 450 m. nedåt pä c:a 1 år och 9 månader och en annan 

 hona samma sträcka på 1 år och 1 1 dagar. 



Till sist innehåller uppsatsen några spridda uppgifter om smärre 

 individ tagna i sjön i Södermanland och göres försök att gruppera 

 dessa individ efter årsklasser; emellertid påpekas behofvet härutin- 

 nan af fortsatta undersökningar, som nu också pågå i en närbelä- 

 gen sjö under beaktande af olika gynnsamma års högst betydligt 

 olika resultat särskildt i afseende på de yngsta årsklassernas tillväxt. 



