Några smärre iakttagelser från Tåkern. 



Af 

 E. L. 



_^._^_ -^^|j™"i enna härliga sjö erbjuder alltid naturforska- 



re" 



ren och jägaren tillfällen till nya iakttagel- 



3^™?P^iser och rön, ty där lifvet är så sprudlande 



rikt, visar det ju alltid nya faser för den, som 



har håg för att studera dem. Då nu tillfälle 



S=^é^~^S3yppats för mig att få tillbringa några semester- 

 dagar (13 — 16 augusti) äfven i år vid och på Tåkern, tror jag, 

 att några korta anteckningar därifrån möjligen må intressera 

 äfven andra. 



Hvad då först sjöns allmänna utseende angår, var detta 

 i år vida mera tilltalande än i fjol, emedan då till följd af torkan och 

 det olagliga sänkningsförsöket vattentillgången var minimal och 

 gyttjebankarna lågo bara t. o. m. utanför vassen på många 

 ställen. I år återigen torde man kunna säga, att vattenståndet 

 var normalt. Men fjolårets ringa vattentillgång hade nog lämnat 

 spår efter sig. På ett par ställen syntes blott några få gröna 

 vasstrån ibland tät, död fjolårsvass. Men det tager nog upp sig 

 igen, allra helst vassen i öfrigt var frodig. Ännu viktigare och 

 för sjöns flora mycket betydelsefullare är, att vattenpesten, 

 Elodea canadensis, synes vara i det närmaste utgången. Den 

 täckte ännu i fjol botten så godt som öfver hela sjön. På grund af 

 det låga vattenståndet under sistliden vinter frös emellertid 

 vattnet ända till botten öfver vida sträckor af sjön. Detta 

 synes ha varit mer än Elodea tålt vid, ty nu var den som 



