NÅGRA SMÄRRE IAKTTAGELSER FRÄN TÄKERN IQ9 



sagdt liksom bortblåst. Det är ju ock möjligt, att den ej längre 

 var så lifskraftig som förut, ty denna växt plägar ju efter ett 

 maximum i utveckling efter ett visst antal år aftaga i inten- 

 sitet. Den finnes dock kvar i ån. Elodea hade, då den var 

 som frodigast, alldeles vuxit öfver den Chara, som förut täckte 

 botten i ett sammanhängande skikt. Mångenstädes hade Chara 

 t. o. m. alldeles kväfts och gått ut, och där låg nu gyttjebottnen 

 klar, sedan äfven Elodea forsvunnit. På andra och rätt vida 

 sträckor hade Chara åter börjat frodas, så att »mossan», så- 

 som denna alg här kallas i dagligt tal, ånyo satte sin domi- 

 nerande prägel på bottenfloran och bildade sammanhängande 

 täcken. 



Under fjolårets låga vattenstånd och starka värme led 

 fisken mycket. Laken sades ha dött ut, och jag såg då äfven 

 många aborrar döda. Den mera storvuxna fisken tvangs ut 

 till sjöns djupare delar. Detta förhållande hade då där gifvit 

 tillfälle till högeligen gifvande fångster framförallt af aborre 

 och gädda. -- Från en enda järnvägsstation sändes för åtskil- 

 liga tusen kronor fisk. - - Denna fångst hade idkats dels med 

 drag, men hufvudsakligen med »strö» eller ringnät. Utan tvif- 

 vel blef härigenom stammen af äldre fisk åtskilligt decimerad, 

 men äfven i sommar syntes det vara riklig tillgång på småfisk 

 och med den rikedom på näring, som Tåkern erbjuder, liksom 

 äfven på gynnsamma fortplantningsmöjligheter, lider det intet 

 tvifvel om, att fiskstammen snart ånyo skall vara lika stark 

 som före 1914. 



Med afseende på fågellifvet föll det genast i ögonen, att 

 sothönsen i sommar ej förekommo i sådana myriader som 

 under de närmast föregående åren. Dock var det naturligtvis 

 ingen brist på dylika fåglar. I detta sammanhang må äfven 

 omnämnas, att en småfläckig sumphöna tillfälligtvis blef skjuten 

 af en af jaktkamraterna. 



Svanarna voro mycket talrika och sågos vissa dagar i 

 flera hundratal ute på klarvattnet. Ruggsvanar hade bl. a. i 

 stort antal sitt tillhåll i vassen omkring Österkullen. Den 12 

 aug ., då jag stakade förbi där, kom en flock på väl ett 50-tal 



