FAUNA OCH FLORA 



eller mera ut ur nämnda vass. Sedan jag kommit fram till 

 vasskanten och vek de yttre skymmande stråna åt sidan, syn- 

 tes dock svan vid svan ännu kvar därinne. Hopen af hvita 

 kroppar gaf anledning till utropet. »Det är ju som att titta in 

 i ett fårhus»! Dessa svanar voro föga rädda. De tycktes tyd- 

 ligen ha reda på, att fridlysningstiden för dem ännu ej utlupit. 

 Å andra sidan visade dessa hopar af värnlösa ruggsvanar samt 

 likaså de föga mer än halfvuxna och ännu blott af gråhvitt dun 

 klädda ungarna, att det var i hög grad af nöden, att fridlys- 

 ningen utsträcktes till 1 sept. Skjutes en svan i Tåkern för- 

 vandlas den vanligen till korf, då detta anses vara det lämp- 

 ligaste sättet att tillgodogöra det ganska grofva köttet. Men 

 nog är det en ganska prosaisk afslutning på tillvaron för en 

 sådan präktig fågel! 



Gräsänder var det såsom vanligt godt om, dels ute på 

 klarvattnet, dels också i vassarne inom sådana områden såsom 

 vid Hånger, hvarest jakten skötes och ej för hvarje dag fåglarna 

 oroas genom jakt. Skedänderna syntes måhända något tal- 

 rikare än vanligt, och jag lyckades äfven förvärfva några dy- 

 lika i sommardräkt för Riksmuseum. Krickor uppträdde som 

 vanligt på för dem lämpliga platser, men bläsänderna, som för 

 två år sedan öfversomrade i så stort antal, syntes ej alls till 

 i år liksom ej heller i fjol. Brunandantalet föreföll snarare 

 mindre än vanligt åtminstone i trakten af vassarne. Men ute 

 på klarvattnet funnos ju talrika kullar, som vid annalkande 

 fara visade sin utomordentliga färdighet att dyka och, om vatt- 

 net krusades af vågor, så godt som spårlöst försvunno. I en 

 gata i vassen sköt min son Sverker en ruggande brunandhona, 

 som jag till följd af den starkt färgade dräkten i första ögon- 

 blicket tog för en hane i sommardräkt. Hufvudet var ofvan 

 svart, på sidorna ganska mörkt brunt. Kräftraktens fjädrar 

 svarta med klart roströdbruna kanter. Skulderfjädrar och 

 flankfjädrar ovanligt mycket gråhvitpudrade. Öfvergumpen och 

 öfre stjärttäckare rent svarta. Denna brunand hade ej någon 

 kull. Det är möjligt sålunda, att hon var steril och detta or- 

 saken till de starka färgerna. 



